РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Бойко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося 28.07.2025 до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов обґрунтований тим, що 29.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4928306, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора об`єкту.

Право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу від 22.04.2025 року №22042025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Заборгованість за кредитним договором № 4928306 відповідно до реєстру боржників від 22.04.2025 складає 70 867,76 грн., з яких: 18 999,99 сума заборгованості за основною сумою боргу; 42 367,77 грн сума заборгованості за процентами; 9500,00 грн сума заборгованості за штрафами.

Крім цього, 26.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №8225162, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора об`єкту.

Право вимоги за цим договором на підставі договору факторингу № 24042025 від 24.04.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Заборгованість за кредитним договором №8225162 відповідно до реєстру боржників від 24.04.2025 складає 40 509,17 грн, з яких: 15 370,32 сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 138,85 грн сума заборгованості за процентами; 9000,00 грн сума заборгованості за штрафами.

Зважаючи на викладене позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами № 4928306 та № 8225162 в загальному розмірі 111 376,93 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 02.09.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, проте від представника відповідача 04.11.2025 до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначила, що відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується відповідними документами, і відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від нарахування штрафних санкцій, відсотків, та інших платежів за кредитними договорами, а тому відповідач визнає позов частково, виключно в частині стягнення тіла кредиту. Просила розглянути справу за їх відсутності.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст.211 ЦПК України).

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що 29.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4928306 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на суму 15 000,00 гривень на строк 360 днів, періодичність платежів кожні 15 днів, стандартна процентна ставка 1,00 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 69 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються ТОВ «Лінеура Україна» в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (пункт 3.1 Договору).

Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до договору підписані відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора 97647, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

29.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір до договору № 4928306 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024, за умовами якого сторони збільшили суму кредиту на 4000,00 грн.

ТОВ «Лінеура Україна», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало, що підтверджується довідками ТОВ «Пейтек» від 22.04.2025.

З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 4928306 складає 70 867,76 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 18 999,99 гривень; заборгованість за відсотками 42 367,77 гривень; заборгованість за штрафами - 9500,00 гривень.

Крім того встановлено, що 26.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 8225162 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на суму 18 000,00 гривень на строк 360 днів, періодичність платежів кожні 15 днів, стандартна процентна ставка 1,00 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 82 800,00 гривень.

Кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (пункт 3.1 Договору).

Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до договору підписані відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора С2786, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

ТОВ «Авентус Україна», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало, що підтверджується довідкою ТОВ «Контрактовий дім» від 29.04.2025.

З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 8225162 року складає 40 509,17 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15 370,32 гривень; заборгованість за відсотками 16 138,85 гривень; заборгованість за пенею 9000,00 гривень.

Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання, які випливають з вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до наданих суду договорів факторингу №22042025 від 22.04.2025 року, №24042025 від 24.04.21025 року та реєстрів боржників право грошової вимоги за кредитними договорами № 4928306 та № 8225162 перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Оскільки на підставі цих договорів факторингу відбулась заміна первісних кредиторів на ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна», і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України.

Натомість, всупереч умовам договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ані на рахунки попередніх кредиторів - ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 4928306 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024, яка складається з основної суми боргу в розмірі 18 999,99 грн, а також заборгованість за договором № 8225162 про надання споживчого кредиту від 26.08.2024, яка складається з основної суми боргу в розмірі 15 370,32 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами та суми заборгованості за штрафами, то суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, за змістом якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладений правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19.

Дія пункту 15 статті 14 Закону поширюється на військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружин (чоловіків), а також інших військовослужбовців, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружин (чоловіків).

З наданих суду довідки №723 від 01.06.2023, довідки №1776/1/ф5/2282 від 16.08.2025 року виданих командиром в/ч НОМЕР_3 видно, що відповідач з 08.04.2023 року по даний час проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_3 у складі Збройних Сил України за призовом осіб під час мобілізації.

Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Кредитні договори відповідач уклав під час перебування на військовій службі 26 та 29 серпня 2024 року, у зв`язку з чим проценти за користування кредитами та штрафні санкції йому не повинні нараховуватися.

З урахуванням положень пункту 15 статті 14 Закону позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування коштами та штрафних санкцій за кредитними договорами № 4928306, № 8225162 до задоволення не підлягають із вище наведених підстав.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 934,44 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 4928306 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.08.2024 в розмірі 18 999,99 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 8225162 про надання споживчого кредиту від 26.08.2024 в розмірі 15 370,32 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 934,44 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію судового рішення протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі надіслати учасникам справи.

Повне рішення суду складено 17.12.2025.

Інформація про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, , р/р НОМЕР_4 в АТ «ТАСкомбанк»;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Лутай