Справа № 132/2050/25
Провадження № 22-ц/801/2604/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 рокуСправа № 132/2050/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Сєліним Є.В. в м. Калинівка, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором №497214-КС-001 про надання кредиту від 23 квітня 2024 року, що становить 53 296,84 грн, яка складається з: 22 236,86 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31 059,98 грн сума прострочених платежів по процентах.

Позов мотивований тим, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір 497214-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника.

Також, 01 серпня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та 497214-КС-001 було укладено додаткову угоду №1 до договору №497214-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов цієї додаткової угоди, ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику додатково кредит в сумі 13 000 грн.

Позивач зазначає, що до теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №497214-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 53 296,84 грн.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 497214-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 23 квітня 2024 року, у розмірі 42 822 грн. 13 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 236 грн. 86 коп.; заборгованість за відсотками 20 585 грн. 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 1 953 грн. 54 коп.

Частково не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості по процентам, а саме змінити суму стягнення з 20 585 грн на нову суму в розмірі 31 059,98 грн. У решті рішення суду просить залишити без змін. Також просить здійснити розподіл судових витрат по цій справі.

У скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів базуються на: хибному ототожненню понять денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилковому сприйняттю норм Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування; неналежному дослідженні доказів, що містяться в матеріалах справи. Підстав для ототожнення понять «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентної ставки в день, які встановлені в кредитному договорі, не має.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 497214-КС-001, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1 договору).

Договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/.

Пунктом 2.3 договору встановлено строк кредиту: 24 тижні. Стандартна процентна ставка: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка: в день 1,15138637, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.

Пунктом 2.4 договору встановлений розмір фіксованої процентної ставки, який не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту 3 300,00 грн. (п. 2.5 договору). Загальний розмір наданого кредиту 22 000,00 грн. (п. 2.6 договору). Строк дії договору - до 08.10.2024 (п. 2.7 договору). Орієнтована загальна вартість кредиту 65 223,43 грн. (п. 2.8 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 19 695,15 процентів (п. 2.9 договору).

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом) нараховується за ставкою, вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується в порядку, описаному нижче (п. 3.2 договору). У договорі відображено графік платежів (п. 3.2.3 договору) та визначено порядок нарахування штрафу у разі прострочення сплати платежу, визначеного графіком платежів (п. 6.3 договору).

Згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції здійснило 23 квітня 2024 року від ТОВ «Бізнес позика» переказ коштів на суму 22 000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 .

Факт належності картки відповідачу ОСОБА_1 та перерахування їй на підставі кредитного договору 22000,00 грн. підтверджується, зокрема, витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, згідно якого ОСОБА_1 в анкеті клієнта особисто зазначила номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_1 .

01 серпня 2024 року ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклала зі вказаним товариством додаткову угоду № 1 до договору № 497214-КС-001 про надання кредиту від 23 квітня 2024 року, відповідно до якої кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 01 серпня 2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 13 857,30 грн.

Згідно пункту п. 2.1 додаткової угоди кредитодавець та позичальник домовилися, що з дати укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 13 000 грн. та кредитодавець на умовах, викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит, збільшений на 13000 грн, у строки та на умовах, викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 26857,30 грн (п. 2.3 додаткової угоди).

Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить 26 857,30 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 14 532,3 процентів, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 75 644,67 грн. (пункт 3 додаткової угоди). Комісія за надання додаткової суми кредиту 1 950,00 грн. (пункт 5 додаткової угоди). У додатковій угоді до договору відображено графік платежів (пункт 6.1 додаткової угоди).

Згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції здійснило 01 серпня 2024 року від платника ТОВ «Бізнес Позика» переказ коштів на суму 13 000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 .

Факт належності картки відповідачу ОСОБА_1 та перерахування їй на підставі додаткової угоди 13 000,00 грн. підтверджується, зокрема, витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, згідно якого ОСОБА_1 в анкеті клієнта особисто зазначила номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_1 .

З розрахунку заборгованості за договором №497214-КС-001 від 23 квітня 2024 року, наданого позивачем, у ОСОБА_1 станом на 29 травня 2025 року наявна заборгованість у розмірі 53 296,84 грн, з яких: 22 236,86 грн - заборгованість за кредитом; 31 059,98 грн - сума заборгованості за відсотками. За період кредитування з 23 квітня 2024 року до 16 січня 2025 року всього сплачено 57 750,39 грн, з яких: 12 763,14 грн - за тілом кредиту; 39 737,25 грн - за відсотками; 5 250,00 грн - за комісією. Вказана сума заборгованості відображена і в довідці про стан заборгованості.

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів та сплати процентів не виконала, ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором, дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №497214-КС-001 про надання кредиту від 23 квітня 2024 року у загальному розмірі 42 822,13 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 22 236,86 грн, а за відсотками 20 585,27 грн.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за процентами в розмірі 10 474,71 грн суд першої інстанції виходив з того, що хоча проценти за користування кредитними коштами і нараховані за період з 23 квітня 2024 року до 16 січня 2025 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування, разом з тим до спірних правовідносин підлягає до застосування положення Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що за період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року щоденне нарахування відсотків узгоджувалося з п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», натомість, з 21 серпня 2024 року по 16 січня 2025 року позивач продовжував нараховувати відсотки в розмірі, що не відповідає положенням вказаного пункту, так як з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1 %.

ТОВ «Бізнес Позика», звертаючись до суду із апеляційною скаргою, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих процентів, а відтак, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» в основному зводяться до того, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором №497214-КС-001 про надання кредиту від 23 квітня 2024 року та додатковою угодою до нього, не перевищує 1%. Суд першої інстанції помилково ототожнив поняття денної процентної ставки та процентної ставки в день.

Вказані доводи апеляційної скарги, за обставин даної справи, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначає поняття: реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача.

Частина перша вказаної статті передбачає, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

У частині другій цієї статті зазначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

доходи кредитодавця у вигляді процентів;

комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (пункт 1-2 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

У ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Згідно з частиною 5 цієї статті, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

У пункті 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

- протягом перших 120 днів - 2,5 %;

- протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У листі Національного банку України від 19 лютого 2024 року №14-0004/12097 «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-ІХ).

Так, у пункті 2 вказаного листа зазначено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати:

- протягом перших 120 днів - 2,5 %, тобто до 22 квітня 2024 року включно;

- протягом наступних 120 днів - 1,5 %, з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно.

З 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.

У пункті 2.11 договору №497214-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 23 квітня 2024 року, з врахуванням формули, наведеної в частині 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець підтвердив розмір денної процентної ставки 1,16%.

Законодавець визначив, що загальні витрати за споживчим кредитом (в тому числі і розмір процентної ставки за кредитом) повинні бути розраховані кредитодавцем таким чином, щоб максимальний розмір денної процентної ставки не перевищував 1%.

Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що з 21 серпня 2024 року розмір денної процентної ставки, передбаченої договором, не узгоджується із розміром денної процентної ставки, передбаченої Законом.

А тому і розрахував проценти за договором за цей період, виходячи зі ставки 1%.

Твердження ТОВ «Бізнес позика» з приводу того, що денна процента ставка за договором становить 0,95% із наведенням відповідної формули не заслуговують на увагу, оскільки суперечить умовам укладеного договору (пункту 2.11).

Додатковою угодою розмір денної процентної ставки не змінювався.

Наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішення розрахунки в апеляційній скарзі не спростовані.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк