КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/24056/24

номер провадження №22-ц/824/13561/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року /суддя Українець В.В./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів:

- 40245 гривень 46 копійок - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення;

-243 гривні 47 копійок - заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування;

- 6314 гривень 34 копійки - три проценти річних;

- 25931 гривня 19 копійок - інфляційні втрати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 12363 гривні 73 копійки, інфляційні втрати в розмірі 8643 гривні 73 копійки, три проценти річних у розмірі 2104 гривні 78 копійок та судовий збір у розмірі 1009 гривень 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 12363 гривні 73 копійки, інфляційні втрати в розмірі 8643 гривні 73 копійки, три проценти річних у розмірі 2104 гривні 78 копійок та судовий збір у розмірі 1009 гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 12363 гривні 73 копійки, інфляційні втрати в розмірі 8643 гривні 73 копійки, три проценти річних у розмірі 2104 гривні 78 копійок та судовий збір у розмірі 1009 гривень 33 копійки.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. /а.с. 127-131/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись зі спільною апеляційною скаргою, в якій просили рішення скасувати, відмовивши у позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що позивач не довів факту надання послуг саме їм, не надіслав претензій чи попереджень про борг за весь період; розрахунок боргу складено односторонньо що не підтверджує реального споживання; договір з ОСОБА_1 укладено лише 06.03.2024, а щодо інших співвласників дата укладення невідома. Вказували, що щомісячні рахунки не містили інформації про борг; позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності (більше 7 років); періодичні оплати не є визнанням старого боргу, а лише поточних нарахувань. Наголошували, що суд не застосував ст. 267 ЦК України, посилались на ст.ст. 256, 257, 261, 264 ,267 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», практику ВС щодо позовної давності за комунальними платежами.

Позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» подав відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення, в яких просив рішення залишити без змін. Зазначав, що договір приєднання виник в силу закону після публікації оферти 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» та 06.03.2024 договір з ОСОБА_1 додатково оформлено письмово; щомісяця надсилалися повідомлення-рахунки з детальною інформацією про нарахування та борг; розрахунок боргу є належним доказом; відповідачі систематично сплачували суми, що перевищували поточні нарахування, чим переривали позовну давність (ст. 264 ЦК України); строки позовної давності продовжувалися на період карантину COVID-19 та зупинені на час воєнного стану (п. 12, 19 Прикінцевих положень ЦК України); після позову частина боргу сплачена, що також є визнанням боргу. Посилався на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови ВС від 10.09.2019 № 916/2403/18, від 22.01.2019 № 437/2726/13-ц.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласники (по 1/3 частині) квартири АДРЕСА_1 .

05.08.2014 в газеті «Хрещатик» опубліковано публічний договір-приєднання ПрАТ «АК «Київводоканал»; відповідачі не відмовились від послуг.

06.03.2024 ОСОБА_1 додатково підписала договір у письмовій формі; особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на квартиру; нарахування проводились за нормативами та показниками лічильників.

За період з 01.12.2016 по 31.05.2024 нараховано 40 488,93 грн, сплачено частково; після позову сплачено ще 3 397,73 грн; залишок основного боргу на момент ухвалення рішення - 37 091,20 грн.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 714 ЦК України про те, що за договором постачання ресурсів через приєднану мережу споживач зобов`язаний оплачувати надані ресурси; ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк, а прострочення тягне сплату 3 % річних та інфляційних втрат; ст.ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про те, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги щомісячно, співвласники несуть солідарну відповідальність, договір приєднання виникає в силу закону після публікації оферти.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що між сторонами наявний договір приєднання; відповідачі отримували послуги та не сплачували їх в повному обсязі; розрахунок позивача є достовірним та не спростованим; періодичні оплати переривали позовну давність; з урахуванням часток у праві власності з кожного відповідача стягнуто по 1/3 боргу (за вирахуванням сплаченого після позову).

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Доводи апелянтів про відсутність договору спростовуються публікацією оферти 05.08.2014 та фактичним отриманням послуг протягом багатьох років. Додаткове письмове оформлення 06.03.2024 не скасовує договірних відносин, що виникли раніше (ч. 3 ст. 633, ст. 634 ЦК України, ч. 3 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунок позивача є належним та достатнім доказом розміру боргу. Відповідачі не надали контррозрахунку чи інших доказів повної оплати, судом першої інстанції враховано всі платежі, зокрема і внесені під час розгляду справи.

Так, згідно довідки розрахункового департаменту від 11.12.2024 № 12773/8/8/02-24 після пред`явлення позову до Відповідачів, останніми було сплачено за надані послуги лише частину заборгованості з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 по 31.05.2024 у сумі 3 154,26 грн та заборгованість з плати за абонентське обслуговування за вказаний спірний період у сумі 243,47 грн, що разом складає 3 397,73 грн. Станом на 09.12.2024 з врахуванням оплат, які були здійснення відповідачами після пред`явлення позову про стягнення з них заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з них, заборгованість Відповідачів по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , перед позивачем становить залишок основного боргу за послуги у розмірі 37 091,20 грн, 3% річних у розмірі 6 314,34 грн, інфляційні втрати у розмірі 25 931,19 грн, а також 3 028,00 грн судового збору, що підтверджується довідкою розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал» від 11.12.2024 № 12773/8/8/02-24.

Доводи про пропуск позовної давності також є безпідставними. Періодичні оплати (жовтень 2018, вересень 2019, 2020-2022 рр.), є діями, які свідчать про визнання боргу (ст. 264 ЦК України). Крім того, строки позовної давності продовжувались на період карантину COVID-19 та зупинені на час воєнного стану (п. 12, 19 Прикінцевих положень ЦК України). Таким чином позов подано в межах строку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: