Справа № 473/5979/25
УХВАЛА

"18" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., представниці позивача адвоката Бінько М.А., представника відповідачки адвоката Вишневського А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

у листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружжя більше року проживає окремо, спільне господарство не веде. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї, будь-які спроби в свій час примиритися не призвели до бажаних результатів. У зв`язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Вишневський А.А. заявив клопотання про надання строку для примирення, посилаючись на бажання відповідачки зберегти сім`ю.

Представниця позивача адвокат Бінько М.А. в судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення, посилаючись на те, що шлюб між сторонами існує лише формально, а його збереження суперечить інтересам позивача, з огляду на ті правовідносини, що склалися між сторонами. При цьому, зазначала, що позивач фактично створив нову сім`ю з іншою жінкою, в якій народилася спільна дитина. Наразі в суді перебуває справа щодо встановлення батьківства позивача відносно цієї дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України (ч.3 ст. 105 СК України).

Згідно ст. 112СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно, виходячи з положень ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. При цьому, наявність наміру на примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення

Надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № №200/952/18).

Отже, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини щодо фактичних взаємин подружжя, відповідно до наданих сторонами доказів, тривале окреме проживання сторін, фактичне створення позивачем іншої сім`ї, його категоричне заперечення щодо примирення з відповідачкою, раніше подану нею заяву про визнання позову, а також відсутність доказів на підтвердження реальних намірів відповідачки зберегти шлюб з позивачем, застосування відповідачкою заходів в цьому напрямку, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку на примирення.

Керуючись ст. ст.12,13,76-83, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

у задоволенні клопотання представника відповідачки адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича про надання сторонам строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан