Справа № 214/3557/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просила визнати ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 яка має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року виданого шахтою «Батьківщина» ВО «Кривбасруда», право власності на 1/18 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом (обов`язкова частка) після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 11/72 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом (обов`язкова частка) після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року, квартиру АДРЕСА_1 у приватизували та отримали у саільну сумісну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Таким чином, розмір часток у спільній сумісній власності власників квартири є рівними по 1/3 частині, кожного із співвласників. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла моя матір ОСОБА_4 . За життя вона 10.07.2019 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., зареєстрований в реєстрі за №1-763, яким заповіла все своє майно ОСОБА_5 , а в разі неприйняття, або відмові вул. спадщини, право на спадкування передається ОСОБА_3 . На час смерті ОСОБА_5 та я ОСОБА_1 , були зареєстровані з ОСОБА_4 за однією адресою АДРЕСА_2 , за таких підстав ми вважаємося такими, що прийняли спадщину. Я, ОСОБА_1 , є спадкоємцем першої черги, як син спадкодавця, факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.1957 року видане Жовтневим РАЦС м. Кривого Рогу. Після смерті ОСОБА_4 , спадщину ніхто не прийняв. За життя ОСОБА_4 склала заповіт та заповіла майно ОСОБА_5 то начебто тато і прийняв у спадщину 1/3 частину належної їй квартири. Спадкоємцями першої черги за законом були, ОСОБА_1 , як син спадкодавця, ОСОБА_5 , як чоловік спадкодавця та ОСОБА_2 , як донька спадкодавця.

На час смерті ОСОБА_4 , мені ОСОБА_1 , було повних 65 років, а тому я маю право на обов`язкову частку. За таких підстав батько ОСОБА_5 став власником 1/3 частина по приватизації та 5/18 частини квартири у спадщину за заповітом, а в сумі став власником 11/18 частини квартири, а я ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири по приватизації та прийняв у спадщину 1/18 частину квартири. Батько ОСОБА_5 та я не отримали свідоцтво про право на спадщину, яка була відкрита в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер мій батько ОСОБА_5 . За житті від 09 липня 2019 року склав заповіт посвідчений Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, яким заповів усе своє майно ОСОБА_4 , а у разі неприйняття спадщини, або відмови у спадщини, право спадкування передається ОСОБА_3 . Оскільки на час смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мама не була живою, то право на спадкування за заповітом передається ОСОБА_3 . Після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняли ОСОБА_3 та я ОСОБА_1 , спадкова справа була заведена в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі. На час смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , мені було повних 67 років, а тому я маю право на обов`язкову частку.

Оскільки на час смерті батька було 2 спадкоємця першої черги за законом, то обов`язкова частка складається з частини спадщини (1/2:2). Як вище було зазначено на час смерті батько був власником 11/18 частини квартири, за таких підстав обов`язкова частка складається в розмірі 11/72 частини квартири (11/18:4),а тому ОСОБА_3 прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 33/72 частини квартири (11/18-11/72).

Після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не отримала, я також не маю можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригіналами право установчих документів заволоділа ОСОБА_3 , яка мені оригінали документів не надає, та не надає їх нотаріусу. Я, ОСОБА_1 хворію раком, пенсії на лікування мені не достатньо, я навіть не маю можливості укласти договір довічного утримання на свою частку, оскільки не маю можливості отримати право установлюючи документи. В п.12. Постанові №7 від 30.05.2008 року Пленуму ВС України « Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Я звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив мені у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що відсутні право установлюючи документи на квартиру.

З огляду на неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину на частку у спадковому майні звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 12 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання; витребувано у Третьої Криворізької державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала від 12 травня 2025 року в частині витребування доказів виконана.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач та його представник адвокат Примаков К. О. до судового засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не підтримують в повному обсязі, посили суд відмовити.

Відповідачі не скористалися своїм провом, відзиву на позовну заяву не подали.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, та підтверджено письмовими матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1994 року, квартиру АДРЕСА_1 у приватизували та отримали у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

09 липня 2019 року ОСОБА_5 заповіт посвідчений Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори, яким заповів усе своє майно ОСОБА_4 , а у разі неприйняття спадщини, або відмови у спадщини, право спадкування передається ОСОБА_3 .

10.07.2019 року ОСОБА_4 склала, посвідчений державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О., зареєстрований в реєстрі за №1-763, яким заповіла все своє майно ОСОБА_5 , а в разі неприйняття, або відмові вул. спадщини, право на спадкування передається ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 .

За відомостями з Реєстру Криворізької міської територіальної громади станом на 03.11.2022 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_1 , з 16.12.1993 року.

Позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємцем після смерті батьків, звернувся до Державного нотаріусу Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, із заявою про видачу про свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю установлюючи документи на квартиру.

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м..

Висновком про оцінку майна, виданого СПД ОСОБА_6 ,встановлено оцінка майна на 1/2 частки квартири, на дату складання становить 112 400 грн.

Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відтак, до 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилась Бюро технічної інвентаризації із видачею про це відповідних документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі.

Отже, розглядаючи пред`явлені позовні вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦКУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, як убачається зі змісту позову та матеріалів спадкових справ:

- №315/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , що іншими спадкоємцями після смерті спадкодавця є крім позивача, є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- 22/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , що іншими спадкоємцями після смерті спадкодавця є крім позивача, є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, суд дійшов переконання, що позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та матері, бажаючи прийняти спадщину, що відкрилась після їх смерті, звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса, а відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на заявлене спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

Згідно правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) та у справі № 592/7860/17 (провадження № 61-43757св18), за таких обставин, належним способом захисту у такому випадку є звернення спадкоємців про визнання права на спадщину.

В той же час, позивач не позбавлений права звернутись за захистом свого порушеного право у спосіб, передбачений ст. 1222 ЦК України .

Отже, враховуючи, що позивач довів наявність підстав для спадкування обов`язкової частки у спадщині, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5 у порядку, передбаченому статтею 1241 ЦК України та враховуючи, що право сумісної власності ОСОБА_7 , не заперечується відповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на дане нерухоме майно в рівних частках.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Згідно ст. 141 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 203, 215, 216, 328, 330, 387, 388 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 2-13, 18, 76, 81, 82, 89, 115, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 яка має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року виданого шахтою «Батьківщина» ВО «Кривбасруда».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 яка має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року виданого шахтою «Батьківщина» ВО «Кривбасруда» після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/72 частину АДРЕСА_1 яка має загальну площу 86,6 кв.м., житлову площу 62,1 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.04.1994 року виданого шахтою «Батьківщина» ВО «Кривбасруда» після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 ,юридична адреса АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП суду невідомо, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП суду невідомий, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4

Суддя Сіденко С. І.