Справа № 951/874/25
Провадження №2-о/951/86/2025
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

18 грудня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатись до ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати особисто з постраждалою особою ОСОБА_1 .

З метою перевірки дотримання заявником правил підсудності при подані заяви до суду, на виконання вимог статті 350-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 18.12.2025 суддею отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, суддя вбачає наявність підстав для залишення вказаної заяви без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, заява про видачу обмежувального припису подається до суду у порядку, передбаченому главою 13 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у статтях 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені статтями 350-1, 350-2, 350-3, 350-4 ЦПК України.

За змістом статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до пунктів 3, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (частина третя статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Так, звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 зазначає, що разом із нею за вказаною у заяві адресою проживає її чоловік ОСОБА_2 , який вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, а тому просить встановити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

Водночас заявником до матеріалів заяви не долучено доказів того, що на відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, відсутні докази на підтвердження зазначених у заяві обставин про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі чи спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, що позбавляє суд можливості встановити право заявника звертатись до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Крім того, вимоги до змісту та форми заяви про видачу обмежувального припису визначені статтею 350-4 ЦПК України.

Відповідно до положень цієї статті у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути, зокрема, зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують. У разі неможливості надати докази, до заяви може бути додане клопотання про їх витребування.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За таких обставин, положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Поряд з цим матеріали заяви не містять доказів на підтвердження зазначених в заяві обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, або клопотання про їх витребування.

Так, у заяві ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи за захистом, після чого заінтересована особа притягалась до адміністративної відповідальності. Однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до заяви не надано.

Матеріали заяви містять копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №333146, проте копія бланку припису не заповнена належним чином, у відповідних графах не зазначено дати документа, даних щодо особи, яка винесла припис, прізвища, імені та по батькові особи, стосовно якої винесено такий припис, прізвища, імені та по батькові постраждалої особи та інших обов`язкових реквізитів документа.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви, яка подана в порядку окремого провадження, то в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, заяву слід залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення її недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Заявнику у цей строк необхідно усунути вказані недоліки заяви шляхом подання до суду доказів на підтвердження наявності у заявника статусу особи, яка має право на подання заяви про видачу обмежувального припису (зокрема, доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі чи спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, або належать до інших категорій осіб, на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), а також доказів, що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису (у разі неможливості надати такі докази - клопотання про їх витребування).

Керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 293-294, 350-1-350-4, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків заяви - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку виконання заявником вимог ухвали у визначений судом строк заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Лавренюк