Справа № 495/6486/25
Провадження № 2-з/515/2388/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Дем`янової О.А.,

за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,

розглянувши заяву представника позивачки адвоката Портної Уляни Олександрівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки та визнання спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Портну У.О. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю разом з відповідачем, як чоловіка та жінки, та визнання спільної сумісної власності. До позовної заяви позивачкою додано заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів.

27 серпня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області матеріали справи передано на розгляд Татарбунарському районному суду Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2025 року справу передано судді Дем`яновій О.А.

04 листопада 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

12 грудня 2025 року від представника позивачки адвоката Портної У.О. через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про забезпечення позову, у якій вона просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, номерний знак НОМЕР_1 , № VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі купівлі-продажу від 16.05.2024 року, місце реєстрації ТСЦ 1249, із забороною відчуження та експлуатації автомобіля з внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Заяву обґрунтовано тим, що вищевказане майно набуте позивачкою та відповідачем під час шлюбу, у зв`язку з чим виник спір про визнання його сумісною власністю майна поділ спільного майна подружжя. Тому виникла необхідність у накладенні арешту на це рухоме майно, а невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у подальшому.

12 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд « надійшла заява представника відповідача адвоката Ковпака О.В., в якій він заперечив проти заяви представника позивачки про забезпечення позову та вказав, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення цієї заяви. Про наявність спору відповідачу відомо тривалий час, проте останній не вживав будь-яких заходів щодо відчуження спірного майна, оскільки вважає його своєю особистою власністю, яке придбане ним для роботи 16 травня 2024 року, а позивачка не має ніякого відношення до цього майна. Зазначив також, що безпідставне забезпечення позову у виді заборони експлуатації автомобіля порушить права відповідача, обмеживши його право на заробіток.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши, матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи, а також з наданої Головним сервісним центром МВС України інформації вбачається, що за відповідачем зареєстрований транспортний засіб MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_1 , № шасі кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2024 р., місце реєстрації ТСЦ 1249.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, зокрема, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Між тим, у позовній заяві та заяві про забезпечення позову представник позивачки, звертаючись з вимогою про заборону експлуатації забезпеченого транспортного засобу, не навела підстав, які б підтвердили необхідність заборони його експлуатації та настання негативних наслідків у випадку продовження його експлуатації відповідачем. Не вказала яким чином будуть порушені права позивачки та як може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду незастосування такого виду забезпечення позову як заборона експлуатації транспортного засобу.

Таким чином, виходячи з оцінки доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи заперечення представника відповідача адвоката Ковпака О.В. на заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_1 , № шасі кузова НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 та внесення відомостей про його арешт до відповідного реєстру. Проте, не вбачається обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони власнику автомобіля його експлуатувати може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, належних доводів позивачкою та її представником в цій частині вимог не надано, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви, відмовляючи у цій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 149-154 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки адвоката Портної Уляни Олександрівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме майно - автомобіль MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_1 , № шасі кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ), на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2024 р., місце реєстрації ТСЦ 1249.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження рухомого майна: автомобіля MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_1 , № шасі кузова НОМЕР_2 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2024 р., місце реєстрації ТСЦ 1249.

Внести відомості про арешт рухомого майна, а саме: автомобіля MAN TGS 18/320, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_1 , № шасі кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2024 р., місце реєстрації ТСЦ 1249, до відповідного реєстру.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію даної ухвали направити до Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - для виконання та учасникам справи - для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя О.А.Дем`янова