УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 592/5506/23

провадження № 61-12685св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Сумська міська рада, ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Генадія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Сумська міська рада, ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації права приватної власності на землю

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0466 га, кадастровий номер :20:021:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та скасувати записи в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування в Поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :20:021:0017.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 квітня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г. О. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 27 серпня 2024 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка А. В. залишено без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 березня 2024 року - залишено без змін.

Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 21 січня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г. О. про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка А. В. залишено без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 05 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року - без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат

17 листопада 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Грицик Г. О. подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким зобов`язати ОСОБА_1 компенсувати судові витрати відповідача ОСОБА_2 у розмірі 15 058,50 грн.

Заява представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г. О. обґрунтована тим, що у відзиві на касаційну скаргу він заявив про покладення судових витрат на позивача у справі. Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правової допомоги від 21 жовтня 2022 року № 36, укладеного між адвокатським бюро «Грицик» та ОСОБА_2 , розмір гонорару встановлюється за результатом обсягу виконаних робіт, який додається до акту приймання-передачі виконаних робіт. 13 листопада 2025 року ОСОБА_2 погодив перелік виконаних робіт, прийняв роботи та підписав акт приймання-передачі виконаних робіт в суді касаційної інстанції, згідно з яким розмір гонорару складає 15 058,50 грн.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат до Верховного Суду не надходили.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

В частині третій статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вказано, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У суду відсутні повноваження для поновлення такого строку з власної ініціативи.

Матеріалами справи підтверджується, що в цій справі постанова Верховного Суду прийнята від 05 листопада 2025 року.

Разом із тим, звертаючись до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 17 листопада 2025 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, представник ОСОБА_2 - адвокат Грицик Г. О. не заявляв клопотання про поновлення такого строку.

Посилання представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г. О. на те, що постанова Верховного Суду від 05 листопада 2025 року була доставлена в його електронний кабінет 11 листопада 2025 року, а тому заява про ухвалення додаткового рішення, подана 17 листопада 2025 року у передбачений процесуальним законом строк, - є безпідставними, оскільки такі обставини не є підставою для висновку, що вказаний строк вважається непропущеним.

Враховуючи, що із заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення до суду заявник не звертався, то суд позбавлений права поновлювати такий строк з власної ініціативи.

Таким чином колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Г. О. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника представника ОСОБА_2 - адвоката Грицика Генадія Олексійовича про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович