АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Чернівці

справа № 725/1133/25

провадження 822/1044/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 16 червня 2025 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Скуляк І.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Посилалася на те, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2020 року шлюб між ними розірвано.

Зазначає, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 лютого 2021 року стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень, щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Надалі, рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 березня 2023 року по справі № 725/7807/22, розмір аліментів змінено та стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стверджує, що рішення суду боржник у добровільному порядку не виконував належним чином та у останнього наявна заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем, станом на 24 вересня 2024 року становить 27601 гривня 40 копійок.

Згідно з власним розрахунком пені вказує, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 31070 гривень 88 копійок.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів, що становить 31070 гривень 88 копійок та понесені судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівці від 16 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню), за прострочення сплати аліментів, за період з квітня 2023 року по липень 2024 року, що становить 27601 гривню 40 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені), за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 196 СК України, виходив із презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, яка відповідачем не спростована, і оскільки у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки неустойку (пеню), за період з квітня 2023 року по липень 2024 року, що становить 27601 гривню 40 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 16 червня 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, оскаржуване рішення є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга зводиться до того, що в період за який стягується пеня, на користь позивачки, на утримання дитини, а саме з квітня 2023 року по липень 2024 року, відповідач був військовослужбовцем ЗСУ і, після того, як дізнався про існування у нього заборгованості по аліментах, звернувся до фінансового відділу військової частини із заявою, щодо несвоєчасного нарахування та сплати аліментів фінансовим відділом.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень, щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 6-8/.

Згідно заочного рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 березня 2023 року по справі № 725/7807/22, розмір аліментів змінено та стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили /а.с. 9-10/.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом, на 24 вересня 2024 року, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 27601 гривень 40 копійок /а.с. 15/.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження 61-16670сво19)).

Аналогічні правові висновки викладено також в постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року в справі № 707/3423/23 (провадження № 61-15789св24).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно заочного рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 березня 2023 року по справі № 725/7807/22, розмір аліментів змінено та стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 24 вересня 2024 року, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 27601 гривень 40 копійок.

Разом із тим, задовольняючи частково позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідач ОСОБА_2 , за період який стягується пеня, проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 у особливий період, що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим об`єктивно був позбавлений можливості самостійно виконувати рішення про стягнення аліментів, шляхом здійснення відповідних періодичних платежів, а тому розумно покладався на механізм примусового виконання судових рішень, врегульований спеціальним Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Пунктом 2 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно здійснювалися відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_2 за виконавчим провадженням від 29 червня 2023 року № 72116728.

Як убачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 24 вересня 2024 року, державний виконавець був обізнаний про отримання офіційного доходу боржника ОСОБА_2 .

Таким чином, державний виконавець був обізнаний про отримання офіційного доходу боржника ОСОБА_2 , а фінансова частина ІНФОРМАЦІЯ_3 в свою чергу була поінформована про наявність виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

Отже, ОСОБА_2 покладався на можливість примусового виконання рішення в порядку, передбаченому ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості, не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи, зроблені в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, є передчасними та помилковими.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 16 червня 2025 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.К. Височанської