Справа № 214/8338/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 2/3 частки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею. 30,9 кв.м., посилаючись відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість оформлення,у зв`язку з цим, спадкових прав. В обґрунтування вимог позивачкою зазначено про видачу 28 червня 1993 року свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме на квартиру по АДРЕСА_2 , що було зареєстровано міським БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . Рішенням суду від 01 липня 2010 року визначено частки померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі по 1/3 за кожною, а 26 червня 2012 року їй, позивачці у справі, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири, та ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частку квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, склавши за життя заповіт від 27 листопада 2001 року, яким заповідала належне їй майно ОСОБА_1 , однак звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала постанові від 13 серпня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих доказів належності за життя ОСОБА_2 2/3 частки спадкового майна, ураховуючи довідку суду про відсутність архіві справи за таким номером. Тому з метою захисту спадкових прав, позивачка просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Установлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Представник позивача адвокат Морозов Є.Є. звернувся до суду із заявою про розгляд справи проводити за його та позивачки відсутності, на вимогах наполягає.

Представник відповідача Виконкому Саксаганської районної у місті ради Сириця Ю.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи здійснювати у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 червня 1993 року житлово-комунальною конторою орендного будівельно-монтажного підприємства «Кривбасрудбуд» , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 , про що Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації зроблено відповідний запис в реєстрову книгу (а.с. 10 копія свідоцтва)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 11 копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с. 12 копія свідоцтва).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01липня2010 року у справі № 2-3166/10 визначено, що кожному із співвласників квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить по 1/3 частці вказаної квартири (а.с. 13-15 копія рішення, витягуз реєстру).

26 червня 2012 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16-17 копії свідоцтва, витягу).

26 червня 2012 року державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18, 19 копії свідоцтва, витягу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 23 копія свідоцтва).

За життя ОСОБА_2 27 листопада 2021 року склала заповіт, яким належне їй за життя майно вона заповідала ОСОБА_1 (а.с. 24 копія заповіту).

Частиною першою та другоюстатті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України).

При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 отримала відмову у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме згідно довідки Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в алфавітному покажчику судових справ за 2010 рік не значиться цивільна справа за № 2-3166/10 та обліково-статистичних картках на справи за даним номером справа відсутня (а.с. 27 копія постанови).

За матеріалами спадкової справи, заведеної 29 січня 2025 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 приватним нотаріусом Железною О.В., копія якої надана нотаріусом на виконання ухвали суду від 29 вересня 2025, із заявою про прийняття спадщини звернулась 29 січня 2025 року лише ОСОБА_1 (а.с. 63-82 копія спадкової справи).

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц.

Так, згідно положень статей 1231-1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Письмовими доказами у справі доведено факт належності на праві власності за життя спадкодавцю ОСОБА_2 2/3 частки нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з яких 1/3 частка належала їй за життя на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 червня 1993 року, а інша 1/3 частка належала на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 червня 2012 року.

Указані свідоцтва про право власності на частку нерухомого майна в судовому порядку недійсними (нечинними) не визнавалися, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку та відомостей про скасування цих записів суду не надано. Судове рішення, про відсутність якого в архіві заявлено Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу лише підтверджувало правову визначеність в частині визначення часток у спільній сумісній власності за співвласниками цього нерухомого майна, однак вказаним рішенням не визнавалось право власності за ким-небудь із осіб, в тому числі сторонніх осіб.

Тому вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимога про відшкодування витрат не заявлялась, вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 2/3 частки нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Повне рішення складено 18 грудня 2025 р.

Суддя А.В. Ткаченко