РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 566/362/24

Провадження № 22-ц/4815/1400/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2025 року, ухвалене в складі судді Хомицької А.А., повний текст якого складено 01.08.2025 року у справі № 566/362/24,

в с т а н о в и в :

У року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів у вихованні, спілкуванні з дітьми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.11.2022 розірвано. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення шлюбних стосунків неповнолітні син та донька проживають з матір`ю.

У зв`язку з тим, що відповідач безпричинно припинила надавати можливість поспілкуватися з сином та донькою, в липні 2023 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області із заявою щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. 26.09.2023 року рішенням Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області № 230 затверджено висновок про вирішення спору щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми та визначено порядок моїх побачень з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у перші та треті вихідні щомісяця з 10.00 години суботи до 19.00 години неділі, з ночівлею, по місцю мого проживання . Цим же рішенням ОСОБА_2 зобов`язано не перешкоджати зустрічам дітей з батьком. Відповідач з жовтня 2023 року і до січня 2024 року виконувала рішення Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області № 230, однак в лютому 2024 року жодного разу не надала йому ні побачитися, ні поспілкуватися з дітьми, мотивуючи свою поведінку тим, що коли буде рішення суду, тоді вона і виконуватиме його, а рішення селищної ради для неї має лише рекомендаційний характер.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дітей, шляхом встановлення побачень з сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 з можливістю спільного відпочинку, з ночівлею по місцю проживання батька АДРЕСА_1 , з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, без присутності матері ОСОБА_2 зокрема: у перші та треті вихідні щомісяця з 10:00 год. суботи до 19:00 год. неділі; щороку на наступний день після дня народження сина та доньки; день народження батька ОСОБА_1 , день народження бабусі - ОСОБА_5 , день народження дідуся ОСОБА_6 кожного року з 15 год. до 19 год.; щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 19:00 год.; в період літніх канікул терміном 30 днів з правом виїзду на санаторно-курортний відпочинок; в період зимових канікул терміном 7 днів; 10 днів в будь-який період року з метою оздоровлення; комунікація з дітьми засобами телефонного зв`язку, якими користуються діти, без обмежень. Початок побачень батька з дітьми відбувається за місцем проживання дітей.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів у вихованні, спілкуванні з дітьми задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення побачень із дітьми з можливістю спільного відпочинку, з ночівлею по місцю проживання батька АДРЕСА_1 , з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, без присутності матері ОСОБА_2 , проте з урахуванням стану здоров`я та бажання дітей, зокрема:

- у перші та треті вихідні щомісяця з 10:00 год. суботи до 19:00 год. неділі;

- щороку на наступний день після дня народження сина та доньки;

- день народження батька ОСОБА_1 , день народження бабусі - ОСОБА_5 , кожного року з 15 год. до 19 год.;

- щороку на другий день Різдвяних свят, Нового року, Паски, Трійці з 11:00 год. до 19:00 год.;

- в період літніх канікул терміном 30 днів з правом виїзду на санаторно-курортний відпочинок;

- в період зимових канікул терміном 7 днів;

- 10 днів в будь-який період року з метою оздоровлення;

- комунікація з дітьми засобами телефонного зв`язку, якими користуються діти, без обмежень.

Початок побачень батька з дітьми здійснювати за місцем проживання дітей.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить в частині встановлення побачень з дітьми в період літніх канікул терміном 30 днів з правом виїзду на санаторно-курортний відпочинок;- в період зимових канікул терміном 7 днів;- 10 днів в будь-який період року з метою оздоровлення; - необмежена комунікація з дітьми засобами телефонного зв`язку, якими користуються діти скасувати. У задоволенні позову в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даних правовідносинах першочергово мають ставитися інтереси дітей, а не бажання батька. Суд не надав належної оцінки доказам про неспроможність, відсутність навичок позивача забезпечити дітям належний догляд, можливостей забезпечення належного дозвілля для дітей. Вважає, що тривалі побачення з дітьми без належного забезпечення та нагляду може призвести до загострення хронічних хвороб сина та до нових травм. Крім того, такий догляд може спричинити не лише нові травми а й є небезпечним для життя дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 21 липня 2012 року по 28.11.2022.

Сторони є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 19.10.2015 року та серії НОМЕР_2 від 08.04.2020 року (а.с. 9-10).

Діти проживають з матір`ю ОСОБА_2 . Спір щодо визначення місця проживання дітей відсутній.

Рішенням № 230 від 26 вересня 2023 року виконавчого комітету Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області затверджено висновок про вирішення спору щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11-17).

Згідно із зазначеним висновком, визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : у перші та треті вихідні щомісяця з 10.00 години суботи до 19.00 години неділі, з ночівлею, по місцю проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 11.03.2024 р. № 7979, виданої Млинівським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області ЗМУМЮ, станом на 11.03.2024 р. відсутня заборгованість за виконавчим листом № 566/175/22 від 07.06.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх малолітніх дітей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання батьками.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні сина та дочки не можуть.

Частково задовольняючи позов у частині вимог щодо визначення способу батька участі у виховані дітей, суд першої інстанції, врахувавши бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні з сином та дочкою, висновок органу опіки та піклування, проживання дітей разом з матір`ю, вік дітей, стан їх здоров`я, а також те, що сторони не досягли згоди щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, дійшов висновку про наявність підстав для усунення позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення йому способу участі у вихованні дітей шляхом встановлення систематичних зустрічей, з урахуванням стану здоров`я та бажання дітей.

Також колегія суддів погоджується із встановленим судом способом спілкування сина та дочки із батьком.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у цій справі важливе значення має інтереси саме дітей.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від спілкування з батьком.

Доводи апеляційної скарги щодо встановлення побачень з дітьми: в період літніх канікул терміном 30 днів з правом виїзду на санаторно-курортний відпочинок;- в період зимових канікул терміном 7 днів;- 10 днів в будь-який період року з метою оздоровлення; - необмежена комунікація з дітьми засобами телефонного зв`язку, якими користуються діти, не відповідає їх інтересам, колегія суддів відхиляє, оскільки суд не встановив, що такий визначений спосіб участі батька у вихованні дітей суперечитиме інтересам дітей .

Визначення саме такого способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідатиме їх якнайкращим інтересам, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22), від 07 червня 2023 року у справі № 607/2272/22 (провадження № 61-2215св23.

Апеляційний суд зауважує, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.