ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Корягін В.О.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2025року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав в суд заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши заінтересованими особами ОСОБА_2 , Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України з вимогами: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 15 липня 2024року по теперішній час, тобто по 13 травня 2025року; встановити факт, що має юридичне значення, що сім`я ОСОБА_1 складається з трьох членів сім`ї, а саме: ОСОБА_1 , його наречена ОСОБА_4 та її малолітня дочка ОСОБА_5 .

Існування таких вимог заявник пов`язував з тим, що він фактично проживає однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу та її малолітньою дочкою ОСОБА_6 , утримує свою родину та щомісяця перераховує на банківський рахунок ОСОБА_4 грошові кошти на потреби їхньої сім`ї.

Зазначав, що встановлення вказаних фактів необхідно заявнику для захисту його права на отримання доплати військовослужбовцям за піднайом житла у збільшеному розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що заявником не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували реальність сімейних відносин, свідчили про спільне проживання заявника та ОСОБА_4 як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 15 липня 2024року по 13 травня 2025року, наявність спільного бюджету, харчування, спільних витрат на купівлю майна спільного користування, участі в утриманні житла, ремонті.

Також суд першої інстанції вказав, що оскільки в судовому засіданні не було встановлено факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , то відсутні підстави і для встановлення факту, що сім`я заявника складається з трьох членів сім`ї, з врахуванням ОСОБА_4 та її малолітної дочки ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

26 вересня 2025року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025року.

В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування рішення суду та задоволення його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду скаржник пов`язував з тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам, на які заявник посилався у своїй заяві, порушив норми процесуального права та не дотримався норм матеріального права.

Стверджував, що надані заявником докази є достатніми доказами спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та спільного бюджету.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

29 вересня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу №194/744/25; та 06 жовтня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

27 жовтня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 1610год 16 грудня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Згідно з витягом з наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) № 252 від 24 грудня 2020року ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №87 від 28 березня 2025року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 29 червня 2023року.

З 12 січня 2000року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/006059428 від 09 травня 2025року.

У період з 15 липня 2024року по 15 липня 2025року ОСОБА_1 на підставі договору оренди квартири від 15 липня 2024року орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 13 жовтня 2016 року. У вказаному свідоцтві про народження батьком ОСОБА_5 зазначений ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 та її малолітня дочка - ОСОБА_5 з 15 грудня 2021року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи.

У лютому 2025року ОСОБА_1 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом щодо доплати йому грошової компенсації за піднайом житла за період з 15 липня 2024 року, оскільки він отримував компенсацію у меншому розмірі, ніж передбачено рішенням Міністерства оборони України, враховуючи кількість членів сім`ї, та зазначав, що проживає (винаймає житлове приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 .

За вих. № 157 від 06 березня 2025року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було надано відповідь, що заявлене у рапорті клопотання не підлягає задоволенню, оскільки для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають, зокрема, копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження тощо), інші документи, що підтверджують родинні стосунки, але такі документи до рапорту не додані.

20 травня 2025року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 576, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .

У зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_1 - ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємин та обов`язків, але надані у сукупності докази не підтверджують факт проживання заявника однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у період з 15 липня 2024року по 13травня 2025року.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У пункті 5 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та факту, що сім`я заявника складається з трьох членів сім`ї, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення таких фактів дає йому право на отримання доплати (грошової компенсації) за піднайом житла у збільшеному розмірі.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013року № 450 затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень, згідно з пунктом 2 якого особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 раза.

Згідно з пунктом 5 вищевказаного Порядку, для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають, зокрема, такі документи: копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки.

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи надано заявником достатньо належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 (прізвище змінено на « ОСОБА_9 » у зв`язку з укладенням шлюбу 20 травня 2025року) та факту того, що сім`я заявника складається з трьох членів сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків (зокрема права спільної сумісної власності на майно).

У постанові від 03 липня 2019року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Тож предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Щоб встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні цьому поняттю. Тобто, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти, мають певні права та обов`язки, тобто передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

На підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 липня 2024року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та факту, що сім`я заявника складається з трьох осіб (заявник, ОСОБА_4 та малолітня ОСОБА_5 ) надано: договір оренди квартири від 15 липня 2024року, укладений між ОСОБА_10 як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем; акт про фактичне проживання від 17 лютого 2025року, складений головою правління ОСББ «Альбатрос 63»; договір про надання послуг з організації проведення державної реєстрації шлюбу від 08 січня 2025року, укладений між комунальним підприємством «Право» як виконавцем та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як замовниками; довідку №07 від 09 січня 2025року, видану комунальним підприємством «Право», згідно з якою КП «Право» надає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 послуги з організації проведення державної реєстрації шлюбу 20 травня 2025року о 12.00год; платіжні інструкції від 12 жовтня 2024року, 14 листопада 2024року, 13 грудня 2024року, 14 січня 2025року, 14 лютого 2025року, 18 квітня 2025року про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не доведено належними та достатніми доказами факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у період з 15 липня 2024року по 13 травня 2025року, та факт, що сім`я заявника складалась з трьох осіб. Надані докази у своїй сукупності однозначно не підтверджують в повній мірі ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у зазначений в заяві період.

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з малолітньою ОСОБА_5 зареєстровані за різними адресами.

Договір оренди квартири від 15 липня 2024року укладений від імені орендаря лише заявником ОСОБА_1 , інформації щодо кількості осіб, які будуть проживати у квартирі, в договорі відсутня.

В акті про фактичне проживання від 17 лютого 2025року, складеному головою правління ОСББ «Альбатрос 63» зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 15 липня 2024 року і по теперішній час фактично мешкає родина з трьох осіб: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 , що підтвердили сусіди.

Щодо вказаного акту апеляційний суд звертає увагу, що зазначена в цьому акті інформація містить ознаки суб`єктивного відношення до сторін та є лише відображенням особистого сприйняття відносин, які існували між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки як вбачається з матеріалів справи у період з 15 липня 2024 року по дату складання цього акту ОСОБА_4 не була дружиною заявника та малолітня ОСОБА_5 не є дочкою заявника. Крім того, сам по собі цей акт не може достименно свідчити про те, що відносинам між цими особами були притаманні ознаки сімейних.

Оцінюючи надані заявником платіжні інструкції про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_4 , колегія суддів зазначає, що факт пересилання грошових коштів без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не можуть свідчити про те, що заявник у зазначений в заяві період проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та сім`я заявника складалась з трьох осіб.

Тож, суд першої інстанції надав правильну оцінку вказаним доказам заявника.

Щодо договору про надання послуг з організації проведення державної реєстрації шлюбу та довідки комунального підприємства «Право», то такі докази жодним чином не свідчать про те, що заявник з 15 липня 2024року проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та що сім`я заявника складалась з трьох осіб. Вказані документи засвідчують лише те, що у січні 2025року вони почали здійснювати дії, направлені проведення 20 травня 2025року реєстрації їх шлюбу.

Факт укладення між сторонами шлюбу 20 травня 2025року також не є доказом їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15 липня 2024року.

Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заявник з ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, заявником суду не надано.

З наданих доказів ніщо не вказує на те, що сторони мали спільний бюджет, спільне харчування, збирали чи витрачали кошти на спільні потреби, спільно дбали про благоустрій житла тощо.

Обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин у період з 15 липня 2024року по 13 травня 2025року, не встановлено.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду про те, що надані суду докази не підтверджують факти, які у своїй заяві просив встановити заявник.

Надані заявником докази у своїй сукупності однозначно не підтверджують в повній мірі ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Взаємний зв`язок доказів в їх сукупності вказують на їх недостатність для вирішення питання про встановлення фактів, про встановлення яких у своїй заяві просив заявник.

На підставі доказів, поданих заявником, суд першої інстанції, врахувавши наведені норми матеріального права, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги заявника про встановлення факту його проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 15 липня 2024року по 13 травня 2025року та факту, що сім`я заявника складається з трьох осіб, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи та висновків, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до незгоди заявника з висновками суду і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб заявник надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 294, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2025року.

Судді: