№ 2-4742/2010
провадження 6/201/550/2025
УХВАЛА

19 грудня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони (стягувача) на його правонаступника по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Комерційний банк «Надра» 03 серпня 2009 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

По справі 25 листопада 2010 року ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальний борг в сумі 67335 грн. 98 коп. та витрати на судовий збір 665 грн. 88 коп. і інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252 грн., а всього 68253 грн. 86 коп..

09 грудня 2025 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача по цивільній справі № 2-4742/2010 за позовом відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, в якій просить суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ().

Заява обґрунтована тим, що 25 листопада 2010 року ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальний борг в сумі 67335 грн. 98 коп. та витрати на судовий збір 665 грн. 88 коп. і інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252 грн., а всього 68253 грн. 86 коп.. Згідно Договору № GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги, укладений "13" серпня 2020 року , право вимоги за Кредитним договором № 8/2007/980-ОМК 40/8 від 07.05.2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славнафта» () право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» первісний кредитор Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступив права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - новий кредитор, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. У зв`язку з тим, що до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшли права кредитора за кредитним договором № 8/2007/980-ОМК 40/8 від 07.05.2007 року, необхідно замінити стягувача по цивільній справі № 2-4742/2010.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заявник у своїй заяві просив дане питання розглядати за його відсутності. На підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд вважає можливим розглядати питання про заміну сторони виконавчого провадження за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2010 року у справі № 2-4742/2010, позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» загальний борг в сумі 67335 грн. 98 коп. та витрати на судовий збір 665 грн. 88 коп. і інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252 грн., а всього 68253 грн. 86 коп..

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

13 серпня 2020 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_Ur_4 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором № 8/2007/980-ОМК 40/8 від 07.05.2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Славнафта».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду винесеним на користь заявника, складає порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

У зв`язку з тим, що до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли права кредитора за кредитним договором № 8/2007/980-ОМК 40/8 від 07.05.2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Славнафта», з якого на підставі рішення суду у справі № 2-4742/2010, солідарно стягнуто заборгованість за вказаним договором, суд приходить до висновку, що заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Часиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин звернення заявника із заявою про надання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» статусу стягувача відповідає змісту ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та положенню Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на що, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту ст. 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Так, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, укладанням договору відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли не тільки права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 12,13, 55, 76,77, 81, 84, 89, 258, 259, 260, 261, 353, 442, 443, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони (стягувача) на його правонаступника по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до товариства з обмеженою відповідальністю «Славнафта», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат.

Замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», (вул. Автотранспортна, 2, офіс 205, м. Дніпро, індекс 49089, , рахунок 0095, ІBAN: № НОМЕР_1 ), як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договору № GL48N718070_Ur_4 про відступлення прав вимоги, укладений "13" серпня 2020 року у виконавчих листах, по справі № 2-4742 які видавались Соборним районним судом м. Дніпра.

Ухвала набрала законної сили 19 грудня 2025 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк