КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
Провадження № 6/947/526/25
УХВАЛА

17.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання по справі №1512/16437/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла зава Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання по справі №1512/16437/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси № 1512/16437/2012 від 12.02.2014 р. задоволено позов ПАТ "Дельта Банк" та стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 р. у загальному розмірі 316 788,09 грн.

18.09.2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК Довіра та гарантія"укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К, відповідно до якого право грошової вимоги за договором №0 від 27.10.2006 року, укладеним між ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ "ФК Довіра та гарантія".

20.11.2019 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси №1512/16437/2012, замінено стягувача у цивільній справі № 1512/16437/2012 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме первісного стягувача на його правонаступника ТОВ "ФК Довіра та гарантія".

Як вказує заявник, 25.07.2024 р. на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. За наслідком чого, заявник вказує, що зміна назви юридичної особи не означає припинення її прав, а лише свідчить, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на даний час змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Так, в якості причин втрати виконавчого листа, заявник вказує, що відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги №1930/К від 18.09.2019 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК Довіра та гарантія", новому кредитору мали бути передані оригінали кредитних договорів відповідно до реєстру. При цьому процесуальна документація про стягнення заборгованості за відступленими кредитними договорами передається новому кредиторові за можливості, в міру їх повернення до ПАТ «Дельта Банк».

Як стверджує заявник, оригінал виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси по справі №1512/16437/2012 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 27.10.2006 р., від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК Довіра та гарантія" не передавався.

Також, згідно даних сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень, даний виконавчий лист після його повернення від 19.06.2017 року, повторно до органів виконавчої служби відповідний виконавчий лист не пред`являвся.

Виходячи з вищезазначеного, заявник вказує про можливість дійти до висновку, що виконавчий лист по справі №1512/16437/2012, який видав Київський районний суд м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК Довіра та гарантія" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 р. у загальному розмірі 316 788,09 грн. є втраченим та його місцезнаходження за наявних у справі документів, встановити не є можливим.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2025 року справу за вказаною заявою прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник заявника ТОВ «Він Фінанс» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак у заяві зазначив, що підтримує заявлені вимоги та просить суд розгляд справи провести за його відсутності.

Заінтересовані особи по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2,3 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Отже, з урахуванням встановлених законодавством термінів для розгляду такої категорії справ у короткі терміни, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа № 1512/16437/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12.02.2014 року по справі №1512/16437/2012 позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року у розмірі 315212,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору 1576,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору 1576,06 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.02.2014 року залишено без змін.

Як вбачається, 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси видані виконавчі листи №1512/16437/2012 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року у розмірі 315212,03 грн. та з кожного з боржників витрат по сплаті судового збору по 1576,06 грн.

Виконавчий лист №1512/16437/2012, виданий 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення суми боргу у розмірі 316788,09 грн., перебував на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження ВП №51532336.

В рамках вказаного виконавчого провадження ВП №51532336, 19.06.2017 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яким був ПАТ «Дельта банк».

Також судом встановлено, що 18.09.2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК Довіра та гарантія" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження, -задоволено. Замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1512/16437/2012, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

З поданих до суду доказів вбачається, що 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

За наслідком чого, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», після постановлення ухвали суду від 20.11.2019 року змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Заявник ТОВ «ВІН ФІНАНС» (колишня назва ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») з посиланням на те, що під час укладення договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019 року з передання у тому числі прав вимоги за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року, йому не передавались виконавчі листи №1512/16437/2012 та з посиланням на втрату виконавчих листів, за наслідком їх відсутності у виконавчій службі та у заявника, як стягувача, через що пропущено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, звернувся до суду з даною заявою.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Порядок видачі дубліката виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання, отже необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, судом враховано і те, що виходячи з системного аналізу вказаних вище цивільних процесуальних норм, суд приходить до висновку, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа. Будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведення втрати виконавчого документа і факту подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання це не право, а обов`язок стягувача і невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків, дає лише правові підстави для висновку про недобросовісне користування та зловживання своїми процесуальними правами.

Судом взято до уваги позицію Верховного Суду України, зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2- 836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року в справі № 2-3552/10 (провадження № 61-13845св21) зазначено, що: «встановивши, що строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив та відсутні підстави для поновлення такого строку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі дубліката виконавчого документа, оскільки чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі дотримання або ж поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання».

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи вищевикладені обставини в цілому та досліджуючи подані до суду докази, суд вважає заяву не обґрунтованою та не підлягаючою задоволенню.

Так, з поданих до суду доказів вбачається, що на момент заміни стягувача на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1512/16437/2012, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року, на підстави ухвали Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2019 року, строки для пред`явлення виконавчого листа №1512/16437/2012 виданого 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси відносно боржника ОСОБА_1 , за наслідком винесення постанови державного виконавця від 19.06.2017 року з повернення виконавчого документа стягувачу, були перервані і не пропущені.

Будь-яких доказів на підтвердження існування поважних причин не пред`явлення заявником виконавчих листів №1512/16437/2012, виданих 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси відносно боржника ОСОБА_1 в межах строку для їх пред`явлення до виконання, до суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано.

Інформації про пред`явлення виконавчих листів №1512/16437/2012 виданих 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси відносно боржника ОСОБА_2 , в межах строків для їх пред`явлення до виконання з моменту видання виконавчих листів, до суду не надано, як і доказів поважних причини для їх пред`явлення в межах встановлених законом строків, як первісним стягувачем так і заявником по справі, як правонаступником первісного стягувача.

Щодо доводів заявника про не передання первісним стягувачем - ПАТ "Дельта Банк" , йому виконавчих листів №1512/16437/2012, в момент укладення договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019 року, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодним належним доказом.

Також заявником в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження викладених обставин з приводу втрати та відсутності виконавчих листів №1512/16437/2012 у заявника, як стягувача, так і у державній виконавчій службі, не надано до суду жодного доказу, у тому числі доказів на підтвердження звернення до відповідної державної виконавчої служби з приводу з`ясування наявності чи відсутності виконавчих листів, звернення до первісного стягувача - ПАТ "Дельта Банк" з вимогою про передання виконавчих листів та не виконання відповідної вимоги, доказів на підтвердження проведення перевірки на факт наявності чи відсутності у заявника відповідних виконавчих листів, тощо.

Додатково, судом враховується, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження поважних причини не вчинення дій з поновлення строку для пред`явлення до виконання відповідних виконавчих листів №1512/16437/2012 та видачу їх дублікатів, на протязі біля шести років, починаючи з 20.11.2019 року, а саме з моменту постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 20.11.2019 року, якою замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1512/16437/2012, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №0 від 27.10.2006 року на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що заявником - ТОВ «ВІН ФІНАНС» не підтверджено жодними належними доказами факту втрати виконавчих листів №1512/16437/2012, виданих 10.04.2014 року Київським районним судом міста Одеси та поважних причин пропуску строку на пред`явлення їх до виконання.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання по справі № 1512/16437/2012, у зв`язку з чим заява підлягає залишенню без задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання по справі №1512/16437/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Л. В. Калініченко