_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/96/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова Олена Володимирівна про включення до складу спадкоємців першої черги за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова Олена Володимирівна, в якому просить включити її до складу спадкоємців за законом першої черги разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після смерті рідної бабусі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16.11.2021 року провадження по справі було відкрито та запропоновано відповідачам надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

30.12.2021 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.04.2022 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_5 про врегулювання спору за участі судді було відмовлено.

17.05.2022 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова Олена Володимирівна про включення до складу спадкоємців першої черги за законом було залишено без розгляду. На вказану ухвалу суду позивачем ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

25.10.2022 року постановою Одеського апеляційного суду ухвалу суду від 17.05.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду справи.

08.12.2022 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси вказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.

12.01.2023 року позивачем подано заяву про роз`яснення рішення постанови Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 року.

06.07.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення/постанови було відмовлено. Цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Одеси для продовження її розгляду.

25.07.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси вказану цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.

09.10.2023 року позивачем подано заяву про винесення додаткового рішення.

28.12.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

01.04.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі було відмовлено.

01.04.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення ухвали Київського районного суду м.Одеси від 25.07.2023 року про прийняття до провадження цивільної справи після повернення з апеляційної інстанції було відмовлено.

03.04.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.04.2024 року було виправлено описку у зв`язку з невірним зазначенням прізвища заявника.

23.04.2024 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява.

24.04.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у прийняті уточненої позовної заяви.

24.04.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.04.2024 року відповідачем ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 01.04.2024 року про відмову роз`яснення рішення та на ухвалу суду від 03.04.2024 року про виправлення описки.

08.05.2024 року позивачем ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 24.04.2024 року про відмову у прийнятті позовної заяви (уточненої).

22.05.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 01.04.2024 року про відмову роз`яснення рішення залишено без задоволення.

22.05.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 03.04.2024 року про виправлення описки залишено без задоволення.

22.05.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 24.04.2024 року про повернення позовної заяви (уточнена редакція) залишено без задоволення.

01.07.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні заяви ОСОБА_2 у роз`ясненні постанови Одеського апеляційного суду від 22.05.2025 року було відмовлено.

01.07.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у провадженні № 22-ц/813/1227/25 було відмовлено.

01.07.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у провадженні № 22-ц/813/1231/25 було відмовлено.

08.07.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у провадженні № 22-ц/813/1401/25 було відмовлено.

29.07.2025 року вказана цивільна справа з Одеського апеляційного суду надійшла до Київського районного суду м.Одеси.

30.07.2025 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси зауваження позивача ОСОБА_1 щодо технічного запису судових засідань і протоколів судових засідань залишено без розгляду. Справу призначено до розгляду по суті.

17.11.2025 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.11.2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що тривалий процесуальний рух вказаної справи фактично складався із численних оскаржувань процедурних питань, пов`язаних з рухом справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, та неявкою у судові засідання, з боку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_6 , між якими відсутній конфлікт інтересів, оскільки їх пов`язують родинні відносини як мати та доньки. Якщо особа, здійснюючи певну процесуальну дію, виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, вона зловживає процесуальними правами

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд зауважує, що подання сторонами численних заяв з різних процедурних питань так і апеляційних скарг може бути як зловживання процесуальними правами, якщо оскарження є безпідставним і має на меті затягування процесу або перешкоджання розгляду справи по суті, так і реалізація права на доступ до правосуддя, якщо оскарження стосується законних інтересів особи, хоча надмірність скарг може вимагати від суду оцінки намірів, та наслідки у вигляді залишення позову без розгляду.

Проте, суд вважає розглянути вказаний позов по суті, та ухвалити мотивоване рішення, що гарантує право на справедливий судовий розгляд, де суд повинен роз`яснити, чому саме він дійшов певних висновків, дотримуючись норм процесуального права, що забезпечує особі можливість зрозуміти своє правове становище та, за потреби, оскаржити рішення, якщо воно не відповідає її очікуванням чи закону.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила справу відкласти до її одужання, та надала медичну довідку про обстеження позивачки, датовану 01.12.2025 року. Вказана довідка було надана позивачем особисто в судовому засіданні, яке відбулось 01.12.2025 року, та була приєднана до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила відкласти справу на іншу дату, у зв`язку з обстеженням у лікаря за станом здоров`я.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Бурдега Р.В. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, якою вказано, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у повному обсязі, розглянути справу за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова О.В. до судового засідання не з`явилась, письмово повідомила про розгляд справи за її відсутності та залишила на розсуд суду вирішення справи.

Суд зауважує про те, що сторони, зокрема позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 за час знаходження справи в суді користувались послугами адвокатів, зокрема у позивача було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Годулян О.Г., у відповідача ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Казак В.С./а.с.63,85,т.1/. Також, сторони мали можливість скористатися безкоштовною правовою допомогою. Позивач, та відповідач ОСОБА_2 реалізовували свої процесуальні права шляхом подання численних апеляційних скарг на ухвали суду. Неодноразово подавали заяви про відкладення чи зупинення розгляду справи у зв`язку з хворобами, та судом відкладались судові засідання, тому суд вважає розглянути вказану справу по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, та матеріали спадкової справи № 406/2021, заслухавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м. належала на праві приватної власності в рівних частках ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 25.03.1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 1966./а.с.8,т.1/

Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю заповітів та наявністю звернень інших спадкоємців, єдиною спадкоємицею по закону стала його дружина ОСОБА_4 .

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2007 року ОСОБА_4 отримала спадкове майно, що складалось із грошових вкладів та внесків, та 1/2 частини вищевказаної квартири.

Таким чином, станом на 09.11.2007 року ОСОБА_4 стала власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1997 року та свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис 19, серія НОМЕР_2 від 02.01.2021 року./а.с.7,т.1).

Відповідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг № К1-163299-ю/л вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_4 , 1927 року народження та ОСОБА_2 ./а.с.53зворот,т.2/

У зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 не залишила заповіту, спадкодавцями за законом першої черги стали її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідачами по справі.

Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною онукою спадкодавця ОСОБА_4 та рідною донькою відповідача ОСОБА_2 , позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , вказана квартира, загальною площею 83,3 кв.м належить її на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 25.06.2013 року./а.с.50,т.1/

Судом було досліджена спадкова справа № 406/2021, відкрита Київської державною нотаріальною конторою у м.Одеса до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та встановлено наступне.

21.04.2021 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3

30.06.2021 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2

01.07.2021 року з заявою про визначення її спадкоємцем першої черги, з метою оформлення спадщини, звернулась ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що вона виступає спадкоємцем за законом, оскільки тривалий час піклувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу всебічну допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 , яка внаслідок похилого віку та стану здоров`я, тривалий час була в запаморочному стані, тому просить вважати її такою, що прийняла спадок після смерті ОСОБА_4 /а.с.33,т.2/

Також, подібні пояснення позивач вказує у позові та у поясненнях, наданих у судовому засіданні, зокрема те, що вона більш ніж п`ять років піклувалась за спадкодавцем, витрачала кошти на лікування, здійснювала особистий догляд за ОСОБА_4 , та подала заяву до нотаріуса, де просила продовжити строк для прийняття спадщини для вирішення питання про включення її до складу першої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із вказаної статті діти спадкодавця, які є відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є спадкоємцями першої черги за законом.

Позивач ОСОБА_1 , яка є онукою спадкодавця, не входить до першої, другої, третьої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четвергу чергу спадкоємців за законом право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Однак, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Тобто, навіть у разі встановлення факту проживання позивача разом з бабусею не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, позивач не набуває право на спадщину, оскільки є спадкоємці попередньої черги.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Однак, відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Тобто, змінити чергу спадкування можливо двома способами - за нотаріально посвідченим договором або зверненням до суду, крім того можливо третій варіант, якщо спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, у тому числі внуків, правнуків, племінників та ін., що передбачено ч.2 ст.1274 ЦК України.

Умовою зміни черги, зазначеною ч.1 ст.1259 ЦК України, є встановлення факту, що позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проте, суд звертає увагу, що пояснення позивача з приводу стану здоров`я померлої бабусі різняться, в одному випадку позивач зазначає, що спадкодавець за станом здоров`я тривалий час була в запаморочному стані, що вбачається із листа до нотаріуса/а.с.33/, в іншому випадку позивач у своїх поясненнях суду зазначає, що бабуся хворіла, але до останнього часу до смерті розуміла значення своїх дій та була при розумі.

Судом було досліджена належним чином завірена копія медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ./а.с.98, т.2/

Із медичної картки вбачається, що ОСОБА_4 було укладено Декларація № 0001-МО39-Р700 на вибір лікаря 19.02.2020 року, у віці 93 роки, довіреною особою зазначено її донька ОСОБА_2 /а.с.101/

Фактично ОСОБА_4 хворіє з 2017 року, має діагноз церебральний атеросклероз, ішемічна хвороба серця, в медичній картці існує три записи лікаря за 2013,2014,2017 рік, у подальшому записи лікаря починаються з лютого 2020 року, де зазначено, що загальний стан здоров`я середньої тяжкості, слабкість в ногах, набряків не має, зі слів доньки артеріальний тиск 140/90, лікування отримує. З 16.11.2020 року стан здоров`я ОСОБА_4 вказано, як тяжкий, загальна слабкість, запаморочення, з 07.12.2020 року зафіксовано відмову від їжі, тиск 115/60, не контролює діурез та дефекацію, не впізнає оточуючих людей, не відповідає на питання, із листка лікарських призначень вбачається, що фактично основне лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я було призначено з 17.12.2020 року по день смерті. Копії аналізів, які є в медичній картки, датовані 2013,2015,2017 роком.

Із посмертного епікризу вбачається, що погіршення стану здоров`я хворої ОСОБА_4 з листопада 2020 року, з 17.12.2020 року було відкрито стаціонар вдома, проте незважаючи на проведене лікування стан хворої не покращився, а погіршився та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла./а.с.115,т.2/

З аналізу даних медичної картки вбачається, що починаючи з лютого 2020 року стан здоров`я ОСОБА_4 був середньої тяжкості, але погіршення стану здоров`я та визнання його тяжким, відбулось з 17.12.2020 року та до часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з відомостями, зазначеними у медичній картці ОСОБА_4 , суд критично відноситься до документа - Угода про надання матеріальної допомоги від 21 грудня 2020 року, яка начебто була укладена між ОСОБА_4 , 1927 року народження, та ОСОБА_1 , 1977 року народження, в якій визначено - сторони свідчать, що в період з 02.04.2015 року по 21.12.2020 року ОСОБА_1 надавала щомісячно матеріальну допомогу в грошовому виразі своєї бабусі ОСОБА_4 , зокрема на придбання ліків, забезпечення належного догляду, оплату комунальних послуг, розмір фактичних витрат зафіксовано у графіку платежів. Загальна сума грошових коштів, отриманих бабусею ОСОБА_4 на день підписання вказаної угоди становить 149250 грн. Також, зазначено, що ОСОБА_1 залишає за собою право вимагати відшкодування грошових виплат згідно діючому законодавству України і в судовому порядку. Крім того, вказано, що приймає до уваги погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 вказана угода підлягає пролонгації на невизначений строк./а.с.13,т.1/

Суд не приймає вказану Угоду про надання матеріальної допомоги від 21.12.2020 року як належний та допустимий доказ, оскільки суд не може ідентифікувати підписи сторін, зокрема ОСОБА_4 , яка у вказаний період знаходилась у тяжкому стані, зокрема у медичній картці зафіксовано, що з 16.11.2020 року стан здоров`я ОСОБА_4 вказано, як тяжкий, загальна слабкість, запаморочення, з 07.12.2020 року зафіксовано відмову від їжі, тиск 115/60, не контролює діурез та дефекацію, не впізнає оточуючих людей, не відповідає на питання, а з 17.12.2020 року стан здоров`я ОСОБА_4 вкрай тяжкий. Суду невідомо хто складав вказану угоду, хто визначав умови угоди, чи взагалі ОСОБА_4 було відомо про вказану угоду, а якщо відомо чи розуміла вона суть угоди, з яких міркувань виходила позивач, зазначаючи розмір виплат, та якими доказами вказані суми підтверджено, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача ОСОБА_3 у відзиву вказав, що позовні вимоги не визнають у повному обсязі, посилаючись на те, що вказана угода, яка складена за 10 днів до смерті бабусі, викликає сумнів, враховуючи вік 94 роки та стан здоров`я останньої, також угода не має юридичної сили, оскільки складена в порушення норм діючого законодавства. Крім того, не зрозуміла природа цього договору надання матеріальної допомоги чи надання позики, яку необхідно повернути у майбутньому, оскільки містить право позивача вимагати стягнення грошових коштів в судовому порядку. У вказаній угоді відсутні істотні умови договору, та вона не несе належної інформації щодо передачі та отримання коштів, не має юридичних наслідків невиконання цієї угоди.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що його мати ОСОБА_4 , 1927 року народження, хоча і була людиною похилого віку, однак не мала каліцтва та не мала тяжкої хвороби, яка б не давала її самостійно забезпечити умови свого життя. Мати отримувала пенсію, не була особою з інвалідністю, могла самостійно пересуватися та себе обслуговувати, не була у безпорадному стані та не потребувала постійного стороннього догляду. Також вказує на те, що перебування спадкодавця в тяжкому стані протягом нетривалого часу безпосередньо перед смертю не свідчить про підстави зміни черговості одержання права на спадкування.

Суд зауважує про те, що будь-яких медичних даних про те, що ОСОБА_4 була у безпорадному стані, перебувала на обліку органу опіки та піклування як особа, яка потребувала стороннього догляду, допомоги чи піклування, стороною позивача не надано.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем наступних черг за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, в них міститься документ від імені ОСОБА_1 під назвою Грошова вимога кредитора до спадкодавців по спадковій справі №406/2021, з якого вбачається, що позивач посилається на укладену з ОСОБА_4 угоду про надання матеріальної допомоги від 21.12.2020 року, зазначає про понесені нею грошові витрати на догляд, медикаменти, обслуговування квартири, та просить на підставі ст.1281 ЦК України визначити її кредитором по справі до спадкоємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на загальну суму, витрачених нею грошей в розмірі 149250 грн./а.с.60,т.2/

Суд вважає, що позивач фактично не визначилась з її статусом по спадковій справі, чи вона є кредитором та пред`являє грошову вимогу до спадкоємців, чи вона просить включити її до складу спадкоємців першої черги за законом.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними і достатніми доказами наявності вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, матеріального забезпечення його тільки позивачем та надання іншої допомоги виключно позивачем.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_3 з 1998 року, мають двох дітей, вона пояснила, що за життя батько відповідачів ОСОБА_9 повідомив, що він був у нотаріуса, яка йому пояснила, що після смерті його та дружини, спірна квартира буде успадкована порівну між двома дітьми, тому будь-який заповіт ні він, ні його дружина не складала, та більше в сім`ї це питання не поставало. До похорон уся сім`я дуже гарно спілкувалась, відносини були сімейні, разом святкували дні народження дітей, онуків. Але у подальшому позивач та її мати відмовились розмовляти, двері не відчиняли, телефон не брали, що грошей сплачувати не має, житла не має, тобто мирним шляхом врегулювати питання не вдалось. Також, свідок зазначила, що уся сім`я, у зв`язку з похилим віком допомагала бабусі і ОСОБА_3 , і ОСОБА_10 і зокрема вона особисто займалась медичним лікуванням ОСОБА_4 , при проведенні раніше операцій. Крім того, ОСОБА_1 просила бабусю прописати її в квартирі та зробити заповіт, на що остання не погоджувалась.

Свідок ОСОБА_8 , яка є головою ОСББ «Жукова 17» у судовому засіданні пояснила, що в спірній квартирі фактично проживають 4 особи - чоловік та три жінки, але приблизно з 2019 року склалась заборгованість по оплаті комунальних внесків, яка досягла більш 12 тис. грн., останні часи в квартирі роблять якийсь ремонт, крім того останні місяці почали частково погашати борг. Також, повідомила, що до неї підходив відповідач ОСОБА_3 , який пояснив, що він є спадкоємцем на частину спірної квартири, але його в квартиру родичі не пускають.

Дійсно в матеріалах справи є докази того, що по спірній квартирі існує заборгованість по оплаті комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що будь-які свідки її не потрібно, при цьому в матеріалах справи є клопотання про виклик свідків та судом було роз`яснено її право на допит свідків, яким вона не скористалась.

Таким чином, суд зазначає наступне, що онука, якою є позивач по справі, не входить до спадкоємців ні першої, ні другої, ні третьої, ні четвертої черги за законом, тобто не успадковує спадщину безпосередньо, оскільки її мати, як донька бабусі, є спадкоємцем першої черги, спадкування онуків відбувається за правом представлення, або якщо її мати відмовиться від спадщини на користь своєї доньки(онуки) після смерті бабусі. Тобто, онуки не мають права про зміну черговості спадкування, якщо їхня мати (дитина спадкодавця) жива, оскільки за законом вони мають право на спадщину лише за правом представлення або в порядку спадкової трансмісії, в іншому випадку, першою в черзі на спадщину стоїть саме їхня мати. Зміну черговості спадкування можна здійснити шляхом нотаріально посвідченого договору між усіма заінтересованими спадкоємцями після відкриття спадщини, однак така згода відсутня. Це означає, що спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавця, які є відповідачами по справі, мають погодитися на це, але вимагати такої зміни через суд онуки не можуть, Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом, однак позивач ОСОБА_1 не є спадкоємцем наступних черг за законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, зокрема ч.9 вказаної статті передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 16 ,19, 81, 89, 149, 259, 263-265,273, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1259, 1261,1262, 1263, 1264,1266, 1267,1268,1269, 1274, ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова Олена Володимирівна про включення до складу спадкоємців першої черги за законом відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.11.2025 року по цивільній справі № 947/31068/25, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м.Одеса, вул..Черняховського, 6) - до виконання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко