Єдиний унікальний номер 722/2508/25
Номер провадження 2/722/879/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обгрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 08.02.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-10204211 на суму 7200,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 41545.

Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти 08.02.2025 року на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у заявці при укладенні кредитного договору.

30.08.2025 року між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, на загальну суму 12927, 60 грн.

Оскільки відповідач не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, загальна сума заборгованості її становить 10527,60 грн., з яких: 7200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 3327,60 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 2400,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

На підставі викладеного, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №00-10204211 від 08.02.2025 року в розмірі 10527,60 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Представник позивача Хлопкова М.С., будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак у поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному об`ємі та просила стягнути з неї 50% судового збору у зв`язку з визнанням позову, а також зменшити суму витрат на правничу допомогу, оскільки вона сама виховує двох дітей, один з яких з підгрупою А. Також до заяви надала суду копії: Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 27.09.2022 року №4; свідоцтв про народження дітей; посвідчення серії НОМЕР_2 ; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 27.05.2015р. та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25.08.2022р.

Положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, які були визнані відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 08.02.2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-10204211 (надалі Договір), згідно з умовами якого відповідач отримала кредит на споживчі потреби у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6000,00 грн., на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1., п.1.2).

Згідно п.1.3. Договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту Кредитодавцю в останні день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту): 03 лютого 2026р., згідно умов пункту 3.6 цього Договору.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що розрахунковий платіжний період за цим Договором становить 25 днів. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в Періодичні дати платежів, які є останнім для кожного Розрахункового платіжного періоду, тобто: «05» березня 2025р., та кожного 25 дня після цієї дати протягом строку дії кредитної лінії. Дата повернення кредиту, Періодичні дати платежів та дата сплати Комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься у Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Також пунктом 1.5. Договору встановлено, що тип процентної ставки - фіксована.

Також сторони погодили, що стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеної у пункті 1.3. цього Договору (п.1.5.1 Договору).

Крім цього, згідно п.1.6. Договору сторонами було погоджено, що кредитодавець в момент видачі Кредиту нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1200,00 грн., яку Позичальник зобов`язується сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору.

Відповідач ОСОБА_1 вказаний кредитний договір підписала 08.02.2025 року електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 41545.

ТОВ «МАКС КРЕДИТ» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу 08.02.2025 року кредит на потрібну їй суму, а самеперерахувало грошові кошти в сумі 6000,00 грн. через ТОВ ПрофітГід» на її банківську карту № НОМЕР_5 , що вбачається з підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого 02.09.2025 ТОВ «ПрофітГід» з додатком до нього.

Факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачем також підтверджується випискою по договору №б/н за період 08.02.2025-13.02.2025, виданою 01.12.2025 року АТ КБ «ПриватБанк».

Однак, відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору та кредитні кошти своєчасно не повернула.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними доказами, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому, суд зазначає, що обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем під час судового розгляду справи не заперечувалися.

13.08.2025 року ТОВ «ЮнітКапітал» (фактор) та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (клієнт) уклали Договір факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10204211 від 08.02.2025 року.

Так, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 року від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10527,60 грн., що підтверджується Актом прийому передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 року та Витягом з Реєстру Боржників за Договором факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 року.

Матеріали справи також містять платіжну інструкцію №564 від 19.08.2025 року, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «МАКС КРЕДИТ» кошти в сумі 760787,99 грн. за право грошової вимоги згідно договору факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 року.

У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного договору факторингу №13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 року відбулася заміна кредитодавця, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №00-10204211 від 08.02.2025 року, укладеним між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 на загальну суму 10527,60 грн., яка відповідно до наданого детального розрахунку заборгованості складається з: 6000,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 3327,60 грн. сума заборгованості за нарахованими відсотками; 1200,00 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями.

Враховуючи норми закону та те, що відповідач не виконала своє грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Договором як первинному кредитодавцю ТОВ «МАКС КРЕДИТ», так і його правонаступнику ТОВ «Юніт Капітал», наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, положенням ч.1 ст.142 ЦПК України та ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позовні вимоги в повному об`ємі, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, що становить 1211,20 грн., стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, надання професійної правничої допомоги позивачу здійснювалося адвокатським бюро «Соломко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Соломко О.В., який діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19.10.2018 року, довіреності від 05.06.2025 року, договору про надання правничої допомоги №10/09/25 від 10.09.2025 року, додаткової угоди №5 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25 від 10.09.2025 року від 11.09.2025 року.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачем надано Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25 від 10.09.2025 року (Протокол погодження вартості послуг) та акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року на загальну суму 7000 грн.

З урахуванням складності справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт та часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи клопотання відповідача, яка самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом дитинства (підгрупа А), про зменшення витрат на правничу допомогу, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3500 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 512-514, 516, 525-527, 530, 536, 549, 550, 610, 611, 629, 633, 634, 641, 644, 1047, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 82, 133, 137, 141, 142, ч.4 ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ст.ст.258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 352, 354, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.34, офіс 333, ) заборгованість за кредитним договором № 00-10204211 від 08.02.2025 року в розмірі 10527 (десять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.34, офіс 333, ), судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.34, офіс 333, ) з Державного бюджету України сплачений за подачу до Сокирянського районного суду Чернівецької області позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 за платіжною інструкцією №30281 від 31.10.2025 року судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян