Провадження № 2/635/1967/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року смт Покотилівка Харьковского району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ; факт належності ОСОБА_3 договору дарування частини житлового будинку по АДРЕСА_1 від 11 березня 1961 року, посвідченого нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори Сапожніковою Р.А.; факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проживає по АДРЕСА_2 , навпроти його будинку - по АДРЕСА_3 проживала родина ОСОБА_4 , з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач підтримував з ОСОБА_5 приятельські відносини, вони навчалися в одній школі, товаришували багато років. Після одруження позивача ОСОБА_2 часто гостював у товариша, допомагав у господарстві, оскільки власної сім`ї ніколи не мав. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина житловий будинок АДРЕСА_4 . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, оскільки з 1977 року постійно проживав та був зареєстрований разом з матір`ю у спірному будинку, іншого житла ніколи не мав.

Свої спадкові права ОСОБА_2 не оформлював, право власності на спадкове майно за собою не реєстрував. ОСОБА_2 був самотньою людиною, не мав родичів, мав певні психічні особливості, а тому майже ні з ким крім позивача не спілкувався, офіційно не був працевлаштованим та не мав самостійного доходу. Після смерті матері ОСОБА_2 поступово переселився до позивача, спочатку приходив кожний день, обідав, іноді залишався ночувати. ОСОБА_2 через свої психічні особливості збирав старі телевізори, радіоприймачі, акумулятори тощо, складував їх у власному будинку, розбирав на складові. Будинок АДРЕСА_2 згодом став не придатним до проживання.

З 2009 року ОСОБА_2 остаточно переселився до позивача у будинок АДРЕСА_2 , став членом сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , разом з ними харчувався, приймав участь у веденні домашнього господарства, обробленні присадибної ділянки, догляду за домашньою худобою. Оскільки ОСОБА_2 не мав систематичного власного доходу, він користувався матеріальною підтримкою позивача у справі.

В березні 2020 року ОСОБА_2 захворів на двосторонню пневмонію, відмовлявся від лікування в умовах стаціонару, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Організацією поховання займався позивач ОСОБА_7 , йому було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , матеріальну допомогу на поховання, за замовленням ОСОБА_7 надавалися ритуальні послуги. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Родичів ОСОБА_2 не мав, проживав в сім`ї ОСОБА_7 з 2009 року по день своєї смерті, а тому позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2022 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2022 року витребувані з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживала на час смерті про АДРЕСА_1 , чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину.

Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав на час смерті про АДРЕСА_1 , чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану за підсудністю відповідно акту приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2023 року справу прийнято до провадження судді Даніленко Т.П.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової Олени Олександрівни копію спадкової справи № 68/2021, що заведена після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Лаєвська М.Л. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Височанської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутність.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як вбачається з інформації КП «»Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 22.02.2021 року № 98 Право власності на житловий будинок АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 11.03.1961 року № 915 (1/2 частина), а також на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.08.1977 року № 3193 (1/2 частина).

11 березня 1961 року між ОСОБА_9 та її дочкою ОСОБА_3 укладено договір дарування 1/2 частини вказаного житлового будинку дочці, проте як вбачається з договору дарування, що укладений 11 березня 1961 року прізвище ОСОБА_10 помилково зазначено « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_11 ».

1/2 частина спірного житлового будинку була успадкована ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності за заповітом № 3193 від 03.08.1977 року.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що договір дарування від 11.03.1961 року № 915, оформлений на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_8 .

В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, про що Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 124 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 75378441 від 10.01.2024, відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори від 10.01.2024 року № 20/01.16, після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався із заявами про прийняття або відмови від спадщини, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіт від імені ОСОБА_3 не складався.

Як вбачається з відповіді Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 17.12.2021 року № 2062, з 13 липня1977 року по АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_2 .

Свідоцтво про народження ОСОБА_2 складено російською мовою, у свідоцтві зазначено: (далі російською) « ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отец ОСОБА_13 , украинец, мать ОСОБА_14 , украинка». У зв`язку неоднаковим перекладом з російської на українську, при оформленні особистих документів прізвищем матері зазначено « ОСОБА_11 », прізвищем її сина зазначено « ОСОБА_15 ».

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв спадщину після смерті матері у порядку, встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не перебував у зареєстрованому шлюбі, не мав дітей, з 2008 року проживав у родині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 перебував на утриманні ОСОБА_1 , вів разом з ним домашнє та сільське господарство.

Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується актом, складеним депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Ткаченка Д.Г. за участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Як вбачається з протоколу опитування свідка ОСОБА_6 , остання є дружиною позивача, особисто знала товариша чоловіка - ОСОБА_2 . Він проживав у будинку АДРЕСА_3 разом з матір`ю, але після її смерті залишився один, не мав доходу, потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_21 спочатку просто приходив додому подружжя ОСОБА_22 , а в 2008-2009 роках остаточно переселився до позивача, йому було виділено окрему кімнату, місце для зберігання речей. ОСОБА_21 харчувався разом з сім`єю ОСОБА_22 , власний будинок привів до стану непридатності для житла. В березні 2022 року ОСОБА_23 захворів на двосторонню пневмонію, відмовлявся від госпіталізації, ОСОБА_6 доглядала його вдома. Після смерті ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 займався похованням, отримував необхідні документи, родичів у померлого не було.

Як вбачається з протоколу опитування свідка ОСОБА_19 , останній проживає за адресою: АДРЕСА_2 , особисто знає ОСОБА_1 та знав ОСОБА_2 , який проживав разом з матір`ю в будинку АДРЕСА_3 . Після смерті матері ОСОБА_2 залишився один, сім`ї в нього ніколи не було, він не працював, збирав стару техніку та зберігав у своєму будинку. В 2008-2009 роках ОСОБА_2 пересилався до свого друга ОСОБА_24 у будинок АДРЕСА_2 , проживав там як член сім`ї, вони разом вели спільне господарство, обробляли город. ОСОБА_1 матеріально підтримував ОСОБА_2 . Під час хвороби ОСОБА_21 відмовився їхати до лікарні, дружина ОСОБА_1 лікувала Михайла вдома. Після смерті ОСОБА_2 його похованням займався ОСОБА_1 , жодних родичів ОСОБА_21 на похованні не було.

Як вбачається з протоколу опитування свідка ОСОБА_18 , який проживає по АДРЕСА_6 , він особисто знає ОСОБА_1 та знав ОСОБА_2 більше двадцяти років. ОСОБА_2 був прописаний у будинку АДРЕСА_2 разом з матір`ю, а після її смерті залишився один, з 2008-2009 років проживав у свого шкільного товариша ОСОБА_1 . Єдиними близькими людьми для Михайла був ОСОБА_1 та його сім`я. На початку березня 2020 року ОСОБА_21 захворів, свідок бачив, що дружина ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_21 вдома. Після смерті ОСОБА_2 сім`я ОСОБА_25 займалася похованням померлого, жодного родича ОСОБА_21 на похованні свідок не бачив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що Виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району зроблено актовий запис № 29 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з довідки № 1012/795 від 17 березня 2020 року причиною смерті стала двостороння пневмонія.

Судом встановлено, що саме позивачу було видано довідку про смерть, на підставі якої позивачем отримано свідоцтво про смерть, крім того, ОСОБА_1 замовляв та оплачував ритуальні послуги, пов`язані з похованням ОСОБА_2 .

Організацією поховання займався позивач ОСОБА_1 , йому було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , матеріальну допомогу на поховання, за замовленням ОСОБА_7 надавалися ритуальні послуги.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач 30 червня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Павлової О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Павлової О.О. від 07.07.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з ненаданням документів, що стверджують факт наявності спадкового майна, а також факт прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_26 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить за наступного.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Вказана норма визначає перелік підстав створення сім`ї. Перелік цей не є вичерпним. Підставами створення сім`ї є шлюб (стаття 21 СК України), кровне споріднення, усиновлення (стаття 207 СК України). Також сім`я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

міщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки померлий був членом сім`ї позивача, проживав разом з ним з 2008 року по день смерті приймав участь у веденні домашнього господарства, отримував матеріальну допомогу та фізичну підтримку від позивача та його дружини.

Під час судового розгляду справи не було встановлено наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 .

На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Встановити факт належності ОСОБА_3 договору дарування 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 від 11 березня 1961 року, посвідченого нотаріусом Мереф`янської державної нотаріальної контори Сапожніковою Р.А.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , Зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, місце знаходження: вул. Бульварна, буд. 12, смт Високий, Харківського району Харківської області, 62459, Код .

Суддя Т.П.Даниленко