провадження № 2-др/755/157/25
суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача Свірєпової Анни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг», про стягнення надлишково сплачених за договором коштів,
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг» про стягнення надлишково сплачених за договором коштів - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг» (, м. Львів, вул. В. Великого, б. 18) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) надлишково сплачені кошти за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості № МП-563/25-26/3 від 30 квітня 2021 року в національній валюті України - гривні у сумі, еквівалентній 1 677 (одна тисячі шістсот сімдесят сім) 47 доларів США, згідно курсу НБУ, встановленим станом на день фактичного виконання рішення суду.

08.12.2025 року представником позивача Свірєповою А.В. на адресу суду подано заяву (вх.№ 75419 від 11.12.2025 року), відповідно до якої заявник просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги, про які було заявлено позивачем на суму 20 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

12.12.2025 року представником відповідача Якімлюк Н.О. подано до суду заяву про зміншення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн., вказуючи на те, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. є необґрунтованою, завищеною та з обсягом наданих послуг.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному судді від 16.12.2025 року заяву передано судді Галагану В.І. 16.12.2025 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025року у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомленням сторін, що було постановлено ухвалою суду від 05 листопада 2025 року, розгляд заяви представника позивача щодо вирішення судових витрат підлягає розгляду в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Судом встановлено, що між Адвокатом Свірєповою А.В. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 17/25 від 29.09.2025 року, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта. (а.с. 8-10)

Згідно Додатку до договору про надання правничої (правової) допомоги № 17/25 від 29.09.2025 року, сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити адвокату за надання правової допомоги (гонорар) за даним Договором в суді першої інстанції становить 20 000,00 грн.

Крім того, позивачем на підтвердження вимоги про розподіл витрат на правничу допомогу долучено до матеріалів справи Акт виконаних робіт/наданих послуг від 08.12.2025 року, підписаний сторонами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 17/25 від 29.09.2025 року та платіжні інструкції від 03.10.2025 року та від 05.12.2025 року про сплату витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Проаналізувавши вищедосліджені докази, ураховуючи незначну складність справи та її розгляд у порядку письмового провадження, подання учасниками письмових заяв по суті позову, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги № 17/25 від 29.09.2025 року, а саме: на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на повне задоволення позову.

Крім того, обґрунтованою є вимога представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1 211,20 грн., сплаченого під час звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява представника позивача Свірєпової Анни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, подана в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг», про стягнення надлишково сплачених за договором коштів, підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 270, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Свірєпової Анни Валеріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення додаткових витрат, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг», про стягнення надлишково сплачених за договором коштів, - задовольнити частково.

Доповнити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року у цивільній справі № 755/21295/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг», про стягнення надлишково сплачених за договором коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг» (, м. Львів, вул. В. Великого, б. 18) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будбілдінг» (, м. Львів, вул. В. Великого, б. 18) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 16 грудня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган