Справа № 681/855/23
Провадження 2-др/681/6/25
11 грудня 2025 року
Полонський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Горщара А.Г.
з участю секретаря судового засідання Салюк Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -
В провадженні суду перебувала вказана цивільна справа.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 задоволено частково та визначено ОСОБА_1 додатковий строк два місці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 2684 грн.

В задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 відмовлено.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 24 жовтня 2025 року до закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Крижанівський О.А. зробив усну заяву, в якій просив здійснити розподіл судових витрат понесених позивачем на правничу допомогу, перелік яких та докази їх понесення буде подано в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

08 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вказана заява зареєстрована судом 10.11.2025.

До заяви додано: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Крижанівським О.А., договір про надання правової допомоги від 12.05.2025, акт наданих послуг від 07.11.2025.

У зв`язку з не надісланням вказаної заяви з доданими до неї документами іншим учасникам справи така заява ухвалою суду від 18 листопада 2025 року була повернута представнику позивача без розгляду.

21 листопада 2025 року представник позивача адвокат Крижанівський О.А. повторно подав до суду вище вказану заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_3 в розмірі 30 000 грн з доданими до неї документами, яка зареєстрована судом 24 листопада 2025 року.

Аналогічну заяву представником позивача 21.11.2025 надіслано для відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року зазначену заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та постановлено проводити її розгляд без повідомлення учасників процесу, визначено відповідачам строк подачі заяв, клопотань, пояснень з приводу даної заяви.

02 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначив про відсутність доказів сплати позивачем для його представника вказаної вище суми витрат на правничу допомогу та про сумніви щодо підписання документів саме позивачем, який знаходиться за межами території України. Також посилався на необґрунтованість, завищення та неспівмірність понесених витрат у розмірі 30 000 грн складності справи, виконаним адвокатом робіт та часом на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, просив зменшити витрати на правничу допомогу втричі (до 10 000 грн).

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина 3 статті 270 ЦПК України).

Враховуючи, що суд вирішує лише питання про судові витрати, розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 04.11.2025 по даній справі судом ухвалено вищевказане рішення по суті спору, яким заявлений позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задоволено, в задоволення позову до ОСОБА_2 - відмовлено.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справ и, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналізуючи вказані норами, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 виснувала, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Судом встановлено, що 12 травня 2025 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Крижанівським О.А., за умовами якого позивач зобов`язуються сплатити адвокатові гонорар у розмірі, що встановлюється у актах наданих послуг. Сторонами досягнута домовленість , що визначена судом сума гонорару сплачується клієнтом в повному обсязі протягом п`яти днів з моменту виставлення рахунку адвокатом. Форма оплати здійснюється клієнтом у готівковій формі.

Відповідно до даних копії акту наданих послуг від 07 листопада 2025 року адвокатом Крижанівським О.А. для ОСОБА_1 надано наступні послуги у цивільній справі № 681/855/23, узгоджені сторонами: розробка правової позиції щодо розгляду справи, подання клопотання про витребування доказів, зокрема спадкової справи, роз`яснення ОСОБА_1 норм ЦК України, ЦПК України, аналіз судової практики у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини затрачений час 3 години, вартість послуг 5 000 грн; участь в судових засіданнях 10.06.2025, 20.06.2025, 10.07.2025, 23.07.2025, 07.08.2025, 18.08.2025, 24.10.2025, 04.11.2025 - вартість послуг 25 000 грн. Загальна вартість послуг склала 30 000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності надання адвокатських послуг позивачу під час розгляду справи (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, суд враховує, що вказана цивільна справа №681/855/23 надійшла до суду на новий розгляд відповідно до постанови Верховного суду від 23 квітня 2025 року після скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з викладеною позицією Верховного суду в даній справі, судова практика в такій категорії справ є достатньо визначеною та сталою.

Представник позивача адвокат Крижанівський О.А. брав участь у судових засіданнях 10.06.2025, 20.06.2025, 10.07.2025, 23.07.2025, 07.08.2025, 18.08.2025, 24.10.2025, 04.11.2025, сумарна тривалість яких склала 4 год. 36 хв., при цьому лише в підготовче судове засідання 10.06.2025 представник позивача з`явився до суду, решта засідань проведено за його участю в режимі відеоконференції.

Клопотання представника позивача про витребування копії спадкової справи заявлене ним в підготовчому судовому засіданні в усній формі та не потребувало додаткових затрат часу на його підготовку на викладення в письмовій формі.

Отже, на підставі зазначеного, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000 грн є завищеними та підлягають зменшенню.

А тому, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, саме такий розмір витрат на правничу допомогу, на думку суду, є розумним та обґрунтованим в даній справі.

При цьому посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що позивачем не надано доказів фактичної сплати витрат на правничу допомогу позивачем не заслуговують на увагу з огляду на те, що як зазначалось вище відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) витрати на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Сумніви відповідача ОСОБА_3 щодо підписання наданих представником позивача документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу носять суб`єктивний характер та виникли у зв`язку з поданням заяви про ухвалення додаткового рішення, адже під час розгляду справи відповідач та його представниця не заперечували щодо наявності в адвоката Крижанівського О.А. повноважень на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 та надання адвокатом правничої допомоги останньому.

Керуючись наведеним, ст.ст.137, 141, 264, 265, 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) грн.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: