Справа № 438/1311/25
Провадження 2/438/549/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Радановича Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Кекош Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника органу опіки та піклування Подставек Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Бориславської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Бориславської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано у судовому порядку згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 11.03.2021. У шлюбі народилися діти: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є повнолітня, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_7 проживають з позивачем, утримуються та виховуються виключно нею.

З 2019 року відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, внаслідок чого став агресивним, неодноразово вчиняв вдома сварки та скандали в присутності малолітніх дітей, внаслідок чого вона вимушена була проживати з дітьми в батьків та в Центрі соціально-психологічної допомоги у Львівській області.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації, а також у зв`язку із запровадженням дії воєнного стану в Україні, 15.03.2022 року вона разом з дітьми виїхала в Австрію й надалі проживає там. Причиною переїзду в іншу країну стало й те, що відповідач вчиняв щодо неї та дітей насильство, погрожував фізичною розправою. В Україну позивач приїжджає до своїх батьків.

З 2021 року відповідач припинив будь-яке спілкування з дітьми, взагалі не приймає участі в їх житті, не цікавиться їх здоров`ям та вихованням, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Аліменти на утримання дітей не сплачував та не сплачує, внаслідок чого на даний час наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 264 825 гривень.

Відповідач знає про обов`язки у відношенні до дітей, однак він не вживає жодних заходів з їх реалізації. Він не намагається спілкуватися з дітьми за наявних сучасних засобах комунікації, ним не надається жодної допомоги будь-якого характеру, що може свідчити лише про свідоме ухилення особи від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 08 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази.

Ухвалою суду від 02.10.2025 відкладено підготовче засідання, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

20.10.2025 до суду надійшли витребувані ухвалою суду документи, а саме рішення та висновок виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 22.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, причини неявки суд не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимогипідтримала, просили позов задовольнити. Надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Зазначила, що відповідач ухиляється від виховання та утримання дітей, аліменти не сплачує, заборгованість по аліментах складає 264825 грн. Справа про стягненню аліментів перебуває на примусовому виконанні, однак сягнути аліменти з позивача не видається можливим, оскільки він не має постійного доходу та не має майна. Відповідач на даний час перебуває за місцем реєстрації, зловживає алкоголем. Позивач з дітьми виїхала за кордон у 2022 році, однак час від часу приїжджає в Україну до батьків. Не зважаючи на те, що відповідачу було відомо про приїзд позивачки з дітьми в України, він жодного разу не зустрівся з ними. Також, відповідач не телефонує до дітей, не спілкується з ними.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. До суду поштою надійшла заява від 23.10.2025, в якій ОСОБА_3 просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

У судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування Подставек Г.І. щодо задоволення позовних вимог не заперечила, пояснила, що позивач звернулася з заявою до міського голови про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 . На комісії розглядалося дане питання. Відповідачу ОСОБА_8 було роз`яснено його права, запропоновано звернутися з заявою до органу опіки та піклування про встановлення порядку виховання та спілкування з дітьми, однак батько байдуже поставився до цього та відмовився. Батько не вітає дітей з днем народження. Цього літа, коли позивач з дітьми приїжджала в Україну, молодший син хотів побачити батька, однак відповідач відмовився від зустрічі з сином. ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини, через що остання з дітьми була змушена переховуватися від чоловіка. Комісією прийнято рішення про доцільність позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно його дітей.

Судом встановлено, що сторони з 22.12.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 11.03.2021 розірвано, що підтверджується копією рішення суду у справі №438/200/21 (а.с.17-19).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 28.08.2025; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 28.08.2005) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 28.08.2025 (а.с.15-17).

Як вбачається із довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 31.07.2025, виданої державним виконавцем Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції А.Волянським, за матеріалами виконавчого провадження №65499024, відкритого 20.05.2021 про виконання виконавчого листа №438/330/21 від 17.05.2021 заборгованість відповідача ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 станом на 31.07.2025 становить 264825 гривень (а.с. 21).

Згідно до Акту обстеження умов проживання від 26.08.2025, вбачається, що за місцем проживання позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) проживають і її діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 . Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності. Умови проживання задовільні. Діти мають окремі спальні місця, шафу для одягу, куток дозвілля. Сім`я позивача ОСОБА_2 проживає в Австрії. Мати з дітьми змушена була переїхати за кордон, бо відповідач вчиняв над ними домашнє насильство. Станом на 26.08.2025 сім`я приїхала в Україну погостювати до матері позивача та проживає за цією адресою. Мати належним чином дбає про дітей, забезпечує їм всі базові потреби (а.с.33).

Відповідно до характеристики класного керівника Української суботньої школи у Відні о.Носик, підписаної директором Ю.Незвінською, наданої стосовно учениці 8-Г класу ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 навчається в Українській суботній школі у Відні з січня 2024 року. За час навчання зарекомендувала себе як учениця, зацікавлена у вивченні предметів гуманітарного профілю. Паралельно навчаючись в австрійській школі, ОСОБА_9 успішно засвоює програму української школи, виявляє старанність і наполегливість у навчанні, активно залучається до виконання завдань, прагне оволодіти новими знаннями. Організацію навчання ОСОБА_9 здійснює мати, яка приділяє належну увагу її розвитку: відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям та підтримує регулярний контакт із педагогами.

Згідно характеристики класного керівника Бориславського ЗЗСО І-ІІІ ст.№4 ім. С.Коваліва ОСОБА_10 , підписаної директором підписаної директором підписаної директором ОСОБА_11 стосовно учениці 8-б класу, встановлено, що ОСОБА_4 навчається в школі з 1-го класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. З 2022 року ОСОБА_9 опановує шкільну програму навчаючись дистанційно, у зв`язку з виїздом в Австрію з матір`ю. Організацію навчання дитини здійснює мати, яка приділяє належну увагу її розвитку та вихованню. Мати ОСОБА_9 підтримує регулярний контакт із педагогами і класним керівником. З батьком дитини контактів на протязі навчання не спостерігалося. Паралельно навчаючись в українській і австрійській школах, ОСОБА_9 успішно засвоює програму (а.с.13).

Відповідно до копій постанов Бориславського міського суду Львівської області від 10.09.2019, 06.08.2020, 07.08.2020 встановлено, що ОСОБА_3 тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_12 (а.с.26-28).

Згідно копії вироку Бориславського міського суду Львівської області від 06.10.2020 року справа №438/1177/20, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робітна строк 150 годин. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 упродовж серпня 2019 року по серпень 2020 року діючи умисно, систематично вчиняв психологічне насильства відносно своєї дружини ОСОБА_12 , що призвело до психологічного страждання останньої.

Згідно клопотання голови Бориславської міської ради Львівської області №3-16/482 від 09.03.2021 про надання тимчасового притулку з якого вбачається, що Бориславська міська рада Львівської області просить влаштувати до Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області терміном на 3 місяці ОСОБА_12 . Проблема, яка є підставою для скерування клієнтки: вчинення ОСОБА_3 домашнього психологічного насильства відносно своєї дружини у присутності їх неповнолітніх дітей, складне матеріальне становище, відсутність сприятливого мікроклімату для проживання матері з дітьми.

Із повідомлення директора Львівського обласного центру соціальних служб Я.Бордіяна вбачається, що згідно наказу директора центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області від 5.03.2021 №7 до центру були зараховані ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 . Підставою надання тимчасового проживання було клопотання Бориславського міського голови, що дані особи потерпають від домашнього насильства, яке вчиняє ОСОБА_3 .

Виконавчим комітетом Бориславської міської ради як органом опіки та піклування надано висновок, який затверджено рішенням виконавчого комітету за №266 від 16.10.2025 в якому вважають за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.66-69).

Як встановлено із заяви ОСОБА_3 , яка нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Фірманом Б.І. 18.08.2025 року, відповідач повідомляє, що є батьком малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З огляду на те, що він не бере участі у вихованні та утриманні своїх малолітніх дітей, добровільно просить суд позбавити його батьківських прав щодо його зазначених дітей. Зі змістом статей 164-166 СК України (а.с.20).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що є мамою позивача, з колишнім зятем відповідачем ОСОБА_3 відносини нормальні. Зять наносив побої дочці, у неї часто були синці на тілі. Зять постійно вимагав у неї гроші на спиртне і сигарети. Відповідач завжди поводив себе дуже агресивно до своєї дружини і дітей. Пізно приходив додому, скандалив, вчиняв психологічне насильство щодо дружини і дітей. Відповідач проявляв жорстокість до домашніх тварин, зокрема відривав лапки хом`ячку, забив до смерті малого котика. Така неодноразова поведінка відповідача справляла жахливе враження на дітей. Крім цього, відповідач проявляв суїцидальні схильності, зокрема одного разу намагався вискочити з вікна квартири. Внаслідок такої поведінки відповідача, дочка з ним розлучилася, подала заяву на аліменти та була змушена переїхати з дітьми на орендовану квартиру. Незважаючи на те, що вони з чоловіком її фінансово підтримували, дочці не вистачало коштів на оренду квартирі, і вона була змушена була звернутися у місцеву адміністрацію щодо поселення її з дітьми до реабілітаційного центру. З часом дочка з дітьми виїхала на тимчасове проживання у Австрію.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_14 повідомив, що є рідним братом позивача ОСОБА_2 . Відповідач - його колишній швагер, неадекватна людина. Матеріально не забезпечує дітей, у нього наявна заборгованість про аліментах більше ніж 200 тисяч гривень. Дітей бив, проявляв морально-психологічне насильство постійно, фізичне насильство періодично. Приходив до дітей в нетверезому стані, постійно нецензурно висловлювався, не цікавився життям дітей. Діти з ним не хочуть спілкуватися, адже вже не маленькі і все розуміють. Сестра з дітьми змушена була виїхати на проживання у Австрію.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника заінтересованої особи, покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимогз таких підстав.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частинами 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 (справа №753/2025/19) дійшов такого висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2012 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 , відповідач протягом останніх чотирьох років не проживає із дітьми однією сім`єю, не бере участі у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей як складову частину виховання, що також підтверджує і сам відповідач у нотаріально завіреній заяві від 18.08.2025 про позбавлення його батьківських прав за добровільною згодою.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню їхніх неповнолітніх дітей.

Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Разом з тим, доказів участі відповідача у вихованні дітей, піклування про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, харчування, медичний догляд і лікування суду не надано, відповідач у заяві від 18.08.2025 не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, в судові засідання (про які йому було відомо) не з`явився та не підтвердив бажання спілкуватись із своїми дітьми, що дає суду підстави визнати відсутність таких дій зі сторони відповідача доведеними.

Крім того, визнання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав підтверджує той факт, що відповідач не прагне виконувати свої батьківські обов`язки, не шукає можливості для підтримання відносин з дітьми.

Таким чином, поведінка відповідача, включаючи не бажання встановлювати режиму побачень з дітьми (що зафіксовано у висновкувиконавчого комітету Бориславської міської ради як органу опіки та піклування), заборгованість зі сплати аліментів, відсутність заперечення щодо позбавлення його батьківських прав, свідчить про те, що відповідач свідомо не робить жодних зусиль для участі у вихованні дітей та про відсутність інтересу до дітей.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дітей з боку відповідача, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи якнайкращі інтереси дітей ОСОБА_4 , 2012 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки з 2021 року, суд приходить до висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, що має законну мету втручання у права відповідача та є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статями 150, 152, 155, 164, 166, 167 СК України, статтями 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2025.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа на стороні позивача: виконавчий комітет Бориславської міської ради як орган опіки та піклування, адреса: м.Борислав, вул.Шевченка, 42, ідентифікаційний код юридичної особи: 22400792.

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ