ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2025 року

м. Харків

справа №635/14413/24

провадження № 22-ц/818/4661/25;

провадження № 22-ц/818/4662/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Грошевої О.Ю., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» про стягнення орендної плати, пені за договором оренди землі та розірвання договору оренди землі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Біленка Олександра Олександровича на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2025 року та на додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Назаренка О.В.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» про стягнення орендної плати, пені за договором оренди землі та розірвання договору оренди землі.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року заяву представника відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» - адвоката Потеряєвої Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Біленко Олександр Олександрович просить скасувати рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом першої інстанції не встановлено обставини, які є доведеними та підтвердженими; не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; зроблено висновки, які помилково враховано під час відмови у задоволенні позову, які не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права, що не відповідає фактичним обставинам справи; істотно порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Відповідно до п. 35 договору визначено, що договір також припиняється шляхом його розірвання за відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності, а також внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню. А тому у разі неможливості обробки відповідачем землі, припинення цього виду діяльності, пошкодження земельної ділянки чи виникнення обставин, що істотно перешкоджають її використанню, договір оренди також підлягає розірванню за рішенням суду на підставі заявлених позовних вимог, право на що було передбачено сторонами і в договорі оренди землі. Зазначене, що даний пункт є окремою і самостійною підставою для розірвання договору, проте, судом вказаних фактів та підстав враховано не було і не взято взагалі до уваги. До того ж факти неможливості використання земельної ділянки та фактичного припинення її використання, відсутності технічної можливості обробки землі та наявності реальних перешкод у її використанні, не заперечувалися і відповідачем (орендарем за договором), а тому в силу вказаних положень законодавства та умов договору договір підлягає розірванню. В порушення умов договору оренди землі з урахуванням внесених до нього змін орендарем земельної ділянки (відповідачем по справі) за 2022, 2023 та 2024 роки не здійснено виплату належної до сплати за оренду земельної ділянки орендної плати, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з її оплати. Існування обставин безвідплатного перебування земельної ділянки у володінні відповідача на умовах оренди порушуватиме принципи законності та справедливості, фактично нівелюватиме та позбавлятиме позивачів їх законних прав та правомірних очікувань і сподівань, призводитиме до формування відносин безоплатної оренди, - що суперечить як суті відносин оренди, так і їх юридичному змісту, так як в силу договору сторони дійшли погодили обов`язок сплати відповідачем плати за оренду земельної ділянки, що є виявом принципу свободи договору та не може скасовуватися за жодних підстав, позаяк, матиме місце втручання у договірні відносини сторін та нівелювання мети договору і первинних домовленостей сторін. Так, сторонами в договорі не було передбачено жодних підстав для звільнення від сплати орендної плати відповідачем. Щодо судових витрат то на переконання позивачів, розмір витрат відповідача на оплату вартості наданої професійної правничої допомоги в заявленій сумі є завищеним, таким, що не відповідає складності справи та критерію розумності. Ураховуючи вищевикладене, позивачі просять суд обмежити розмір судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката. Або взагалі відмовити у задоволенні заяви про їх стягнення. А тому подана стороною відповідача заява не підлягає задоволенню, а у стягненні з позивачів на користь відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити у повному обсязі, внаслідок необґрунтованості заявлених до стягнення судових витрат у виді витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне сільськогосподарське підприємство «Деметра» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове рішення суду підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Задовольняючи вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» про стягнення орендної плати, пені за договором оренди землі та розірвання договору оренди землі суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, згідно з якими інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене, суд стягує солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 21.05.2007 року між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Деметра» було укладено договір оренди землі, за яким ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення рілля - загальною площею 2,97 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області (п.1 договору).

В оренду передана земельна ділянка загальною площею 2,97 га, в тому числі ріллі 2,97 га (п. 2 договору).

30.12.2015 року сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди землі, у т.ч: вказано кадастровий номер земельної ділянки :03:014:0083, збільшено її нормативну грошову оцінку до 57 053 грн. 22 коп. (п.5 договору), змінено розмір орендної плати до 3,0 % від грошової оцінки земельної ділянки (п.9 договору).

Згідно з п.9 договору оренди орендна плата вноситься один раз на рік, шляхом виплати у грошовому або у натуральному вигляді в період з 1 по 30 листопада поточного року. Таким чином, кінцевим строком внесення орендної плати за 2022 рік було 01.12.2022 року, за 2023 рік 01.12.2023 року та за 2024 рік 01.12.2024 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 57 053 грн 22 коп. (п. 1.2 договору про внесення змін та відповідно змінений п. 5 договору оренди землі).

Договір оренди землі укладений строком на 21 рік (п. 1.3 договору про внесення змін та відповідно змінений п. 8 договору оренди землі).

20.07.2023 року власником переданої в оренду земельної ділянки стала ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення №708 від 20.07.2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Право власності на земельну ділянку було зареєстровано 20.07.2023 року у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №339899394, сформованого 20.07.2023 року.

Відповідачем за 2022, 2023 та 2024 роки не сплачено орендну плату, у зв`язку з чим позивачами нараховано заборгованість з орендної плати: перед позивачем-2 у сумі 4 657,52 грн., у т. ч.: за 2022 рік - 3 008,84 грн., за період з 01.01.2023 року по 19.07.2023 року - 1 648,68 грн.; перед позивачем-1 у сумі 4 522,45 грн., у т. ч.: за період з 20.07.2023 року по 31.12.2023 року -1 360,16 грн., за 2024 рік - 3 162,29 грн.

Крім того, позивачі просять стягнути пеню відповідно до п. 13 договору оренди у розмірі 1 % несплаченої суми за кожен день прострочення: на користь позивача-2 у сумі 28 727,42 грн., на користь позивача-1 у сумі 5 656,55 грн.

Також позивачі просили розірвати договір оренди землі від 21.05.2007 у року зв`язку з істотним порушенням умов договору орендарем та з посиланням на п. 35 договору оренди: договір припиняється шляхом його розірвання за відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності, а також внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню.

Позивачі зверталися до відповідача з заявою-листом вимогою-повідомленням про виплату орендної плати від 21.11.2024 року.

З відповіді від 03.12.2024 року вбачається що відповідач повідомив позивачів, що з 24.02.2022 року по 28.04.2022 року с.Кутузівка було окуповано військами РФ, що унеможливило ведення господарської діяльності. У зв`язку з введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року та окупації села, знищення та пошкодження майна підприємства, що є обставинами непереборної сили, наслідком яких є неможливість здійснення господарської діяльності, забезпечення працівників роботою та виконання такої роботи, наказом директора №2 від 25 березня 2022 року господарську діяльність ПСП «Деметра» та дію трудових договорів з працівниками було призупинено до припинення воєнного стану та відновлення діяльності наказом від 25 березня 2022 року. Оскільки підприємство не веде господарської діяльності та не отримує доходу, то не може сплачувати оренду землі пайщикам.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України N 2 309 від 22.12.2022 р. «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого відповідно до Постанови КМУ № 1364 від 06.12.2022 року, с.Циркуни Циркунівська сільська територіальна громада було окуповане з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року, а після цієї дати до цього часу було визнано територією можливих бойових дій.

З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач неодноразово звертався до Головного управління ДСНС України у Харківській області, Харківської обласної військової адміністрації, Харківської районної військової адміністрації, Циркунівської сільської військової адміністрації, Циркунівської сільської ради та інших органів з проханнями про обстеження та розмінування землі, у т.ч і земель пайщиків, що знаходяться у його користуванні. Однак досі усі поля залишаються необстеженими та зберігається небезпека проведення польових робіт. Тому проводити посівну компанію у 2023 року та 2024 року також було неможливо, користування землею у Циркунівській ОТГ неможливо під загрозою смерті.

15.06.2023 року відповідач звернувся до ГУ ДСНС України у Харківській області з листом № 20 про надання рішення або довідки про те, що земельні ділянки на території Вільхівської та Циркунівської селищних рад засмічені вибухонебезпечними предметами.

Зі змісту відповіді ГУ ДСНС України у Харківській області листом № 65 040-3187/65 123 від 26.06.2023 року вбачається, що на території Вільхівської та Циркунівської селищних рад велися активні бойові дії, тому територія за результатами проведення нетехнічного обстеження на підставі достатніх доказів визнана такою, що вказані поля вважаються як імовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. З урахуванням великої небезпеки для здоров`я та життя людей проводити будь-які роботи на даній території не рекомендують.

Розпорядженням Циркунівської сільської військової адміністрації (СВА) № 01-05/139 від 07.08.2023 року «Про надання податкової пільги зі сплати єдиного податку 4-й групи земельних ділянок ПСП «Деметра» про визнання їх непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, розташованих на території Циркунівської СТГ» земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, що належить позивачам, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/197 від 31.08.2023 року було внесено зміни до цього розпорядження, встановлено період, на який встановлено статус земельних ділянок та надано податкову пільгу з 01.06.2022 року по 31.12.2022 року.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/263 від 22.02.2024 року було внесено зміни до розпорядження Циркунівської СВА № 01-05/273/1 від 20.09.2023 року, земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи на період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/264 від 22.02.2024 року земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи на період 2024 року.

Наказом директора ПСП «Деметра» № 1-К від 01 січня 2024 року було частково поновлено його діяльність, поновлено дію трудового договору з головним бухгалтером ОСОБА_3 , на яку покладено виконання обов`язків директора та уповноважено на подання звітності до ДПС, органів статистики та інших органів, підписання та подання заяв, листів, інших документів до органів державної влади та місцевого самоврядування, а також на отримання документів.

Приватне сільськогосподарське підприємство «Деметра» звернулось до ГУ ДПС у Харківській області із заявою від 13.02.2024 року №16 про визнання неможливості для підприємства своєчасно виконувати податкові зобов`язання, граничні строки виконання яких припадають на період з 24.02.2022 року до 01.01.2024 року.

Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області від 21.02.2024 року №41/20-40-04-05-17 заяву задоволено.

12.09.2024 року відповідач звернувся до ГУ ДСНС України у Харківській області з листом №50, у якому просив надати дозвіл на проведення осінніх польових робіт у 2024 року на земельних ділянках, що обробляються підприємством, з зазначенням кадастрових номерів, у т.ч. земельної ділянки позивачів.

У відповідь ГУ ДСНС України у Харківській області листом від 08.10.2024 року повідомило, що піротехнічні розрахунки ДСНС не проводили технічне обстеження (розмінування) зазначених земельних ділянок. Одночасно запропоновано відповідно до Тимчасового порядку залучення підрозділів з розмінування та операторів протимінної діяльності до виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженого начальником Харківської обласної військової адміністрації, звернутися до органів місцевого самоврядування із заявою про необхідність проведення обстеження (розмінування).

10.10.2024 року ПСП «Деметра» подало відповідну заяву до Циркунівської СВА, але відповіді не отримало.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що 21.05.2007 року між ОСОБА_2 (орендодавець за договором) та ПСП «Деметра» (орендар за договором) було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області (п. 1 договору). В оренду передана земельна ділянка загальною площею 2,97 га, в тому числі ріллі 2,97 га (п. 2 договору). Факт передачі земельної ділянки засвідчений підписаним сторонами договору актом приймання-передачі земельної ділянки. 30.12.2015 року сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди землі, за яким сторони домовилися, що в оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :03:014:0083, загальною площею 2,9672 га, в тому числі: ріллі 2,9672 га, на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області (п. 1.1 договору про внесення змін та відповідно змінений п. 2 договору оренди землі). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 57 053 грн 22 коп. (п. 1.2 договору про внесення змін та відповідно змінений п. 5 договору оренди землі). Договір оренди землі укладений строком на 21 рік (п. 1.3 договору про внесення змін та відповідно змінений п. 8 договору оренди землі). Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3,0 % від грошової оцінки земельної ділянки один раз на рік, шляхом виплати у грошовому (гривнях) або у натуральному вигляді (за заявою орендодавця) за собівартістю продукції, але не вище державних закупівельних цін. 20.07.2023 року власником переданої в оренду земельної ділянки стала ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення №708 від 20.07.2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Право власності на земельну ділянку було зареєстровано 20.07.2023 року у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №339899394, сформованого 20.07.2023 року. До 19.07.2023 року власником (орендарем) переданої за договором в оренду земельної ділянки була позивач-2 ОСОБА_2 , а з 20.07.2023 року її власником є позивач-1 ОСОБА_1 . В порушення умов договору оренди землі з урахуванням внесених до нього змін орендарем земельної ділянки (відповідачем по справі) за 2022, 2023 та 2024 роки не здійснено виплату належної до сплати за оренду земельної ділянки орендної плати, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з її оплати. З урахуванням погоджених сторонами умов щодо розміру орендної плати заборгованість з орендної плати перед орендарем (позивачем-2) за період 2022 року по 19.07.2023 року складає: - за 2022 рік - 100 294,59 * 3,0 %, що дорівнює 3 008,84 грн; - за період з 01.01.2023 року по 19.07.2023 року тривалістю 200 днів - 100 294,59 * 3,0 % : 365 календарних днів * 200 днів, що дорівнює 1 648,68 грн, що разом складає 4 657,52 грн. Разом з тим, заборгованість з орендної плати перед орендарем (позивачем-1) за період з 20.07.2023 року та за весь 2024 рік складає: - за період з 20.07.2023 року по 31.12.2023 року тривалістю 165 днів - 100 294,59 * 3,0 % : 365 календарних днів * 165 днів, що дорівнює 1 360,16 грн. - за 2024 рік - 105 409,61 * 3,0 %, що дорівнює 3 162,29 грн, що разом складає 4 522,45 грн. Згідно п. 11 договору оренди землі, орендна плата вноситься один раз на рік в період з 1-го по 30-те листопада поточного року. Таким чином, кінцевим строком внесення орендної плати за 2022 рік було 01.12.2022 року, за 2023 рік 01.12.2023 року та за 2024 рік 01.12.2024 року. Однак, у встановлений договором строк орендар (відповідач по справі) орендну плату за вказані роки не сплатив, внаслідок чого виникло та існує прострочене зобов`язання відповідача з її сплати. За погодженими сторонами в п. 13 договору оренди землі умовами, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Так, позивач-2 в силу п. 13 договору оренди землі має право на стягнення пені за наступні періоди прострочення у відповідному розмірі: - нараховану на заборгованість з орендної плати за 2022 рік розміром 3 008,84 грн за період прострочення з 01.12.2022 року по 15.12.2024 року тривалістю 746 днів, що розрахована виходячи з розміру заборгованості з орендної плати за вказаний період розміром 3008,84 грн помножена на 1 % пені та на 746 днів прострочення, у зв`язку з чим пеня становить 22 445,95 грн; - нараховану на заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2023 року по 19.07.2023 року розміром 1 648,68 грн за період прострочення з 01.12.2023 року по 15.12.2024 року тривалістю 381 днів, що розрахована виходячи з розміру заборгованості з орендної плати за вказаний період розміром 1 648,68 грн помножена на 1 % пені та на 381 днів прострочення, у зв`язку з чим пеня становить 6281,47 грн, що разом складає 28 727,42 грн. Разом з тим, позивач-1 в силу п. 13 договору оренди землі має право на стягнення пені за наступні періоди прострочення у відповідному розмірі: - нараховану на заборгованість з орендної плати за період з 20.07.2023 року по 31.12.2023 року розміром 1 360,16 грн за період прострочення з 01.12.2023 року по 15.12.2024 року тривалістю 381 днів, що розрахована виходячи з розміру заборгованості з орендної плати за вказаний період розміром 1 360,16 грн помножена на 1 % пені та на 381 днів прострочення, у зв`язку з чим пеня становить 5 182,21 грн. - нараховану на заборгованість з орендної плати за 2024 рік розміром 3 162,29 грн за період прострочення з 01.12.2024 року по 15.12.2024 року тривалістю 15 днів, що розрахована виходячи з розміру заборгованості з орендної плати за вказаний період розміром 3 162,29 грн помножена на 1 % пені та на 15 днів прострочення, у зв`язку з чим пеня становить 474,34 грн, що разом складає 5 656,55 грн. При цьому, відповідно до п. 27 договору, орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. За умовами п. 30 договору орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Враховуючи прострочення відповідачем строків оплати орендної плати позивачі мають право на її стягнення у вказаних розрахованих розмірах за відповідні періоди, а також мають право на стягнення пені у вказаних сумах за зазначені у наведених вище розрахунках періоди. Жодних підстав для звільнення орендаря (відповідача по справі) від сплати орендної плати договором не передбачено. Не має доказів, які б свідчили про те, що відповідач не користується орендованою земельною ділянкою. До того ж, як відомо позивачам, відповідач має дохід від підприємницької діяльності, юридична особа відповідача не припинена і не ліквідована, а працівники продовжують перебувати з відповідачем у трудових правовідносинах, що з очевидною вірогідністю, на переконання позивачів, свідчить про здійснення відповідачем підприємницької діяльності, у тому числі на отриманій в оренду земельній ділянці. Так, позивачі протягом тривалого проміжку часу не отримують орендну плату, чим фактично позбавляються свого законного права на майно, не маючи, при цьому, ні можливості самостійного використання земельної ділянки, яка перебуває в оренді відповідача, не передачі її третім особам, які моли б користуватися земельною ділянкою та сплачувати позивачам орендну плату. За таких обставин позивачі ставляться у вкрай невигідне матеріальне становище, оскільки земельна ділянка перебуває у володінні та користуванні відповідача, через, що права та інтереси відповідача є забезпеченими і захищеними, оскільки він нічого не втрачає і може використовувати земельну ділянку, не зазнаючи жодних матеріальних втрат, в той час, як позивачі, маючи у приватній власності нерухоме майно не отримують жодних благ у зв`язку з його володінням. А тому продовження перебування земельної ділянки у володінні на праві оренди у відповідача без сплати ним орендної плати позивачам буде непропорційним втручанням у їх майнові права та фактичне позбавлення їх права на свої законні сподівання на отримання майнових активів, що буде занадто надмірним тягарем для них, і при цьому порушить баланс між інтересами позивачів, як законних власників земельної ділянки, та відповідача, як орендаря. Існування обставин безвідплатного перебування земельної ділянки у володінні відповідача на умовах оренди порушуватиме принципи законності та справедливості, фактично нівелюватиме та позбавлятиме позивачів їх законних прав та правомірних очікувань і сподівань, призводитиме до формування відносин безоплатної оренди, - що суперечить як суті відносин оренди, так і їх юридичному змісту, так як в силу договору сторони дійшли погодили обов`язок сплати відповідачем плати за оренду земельної ділянки, що є виявом принципу свободи договору та не може скасовуватися за жодних підстав, позаяк, матиме місце втручання у договірні відносини сторін та нівелювання мети договору і первинних домовленостей сторін. Так, сторонами в договорі не було передбачено жодних підстав для звільнення від сплати орендної плати відповідачем. У свою чергу, зважаючи не систематичну несплату орендної плати, теперішній орендодавець, власник земельної ділянки (позивач-1) має право на розірвання договору оренди землі з відповідачем у тому числі у зв`язку з істотним порушенням умов договору стороною орендаря. Позивачі зверталися до відповідача з ЗАЯВОЮ-ЛИСТОМ вимогою-повідомленням про виплату грошових коштів у виді орендної плати за договором оренди землі, яку відповідач отримав. Однак, жодних дій відповідачем вчинено не було, систематично несплачену оренду плату за договором оренди землі з урахуванням внесених до нього змін відповідач позивачам так і не сплати, у зв`язку з чим позивачі вимушені звернутися за захистом своїх прав з даним позовом до суду задля стягнення несплаченої орендної плати та розірвання договору оренди землі з вказаних вище підстав за ініціативою теперішнього орендодавця, власника земельної ділянки (позивача-1). Відтак наявні підстави для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати та пені за несвоєчасну сплату орендної плати. Крім того, враховуючи на невиплату відповідачем орендної плати та у зв`язку із чим відповідач порушив взяті на себе обов`язки та вимоги договору оренди землі та вимоги ЗУ «Про оренду землі», то наявні законні підстави для розірвання договору оренди землі в судовому порядку, у зв`язку з невиконанням умов договору. За вказаних обставин позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на тимчасово окупованій території України у період з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року, визнано територією можливих бойових дій з 07.05.2022 року по теперішній час.

Із наявних у справі доказів, вбачається, що Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України N2 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого відповідно до Постанови КМУ № 1364 від 06.12.2022 року, с.Циркуни Циркунівська сільська територіальна громада було окуповане з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року, а після цієї дати до цього часу було визнано територією можливих бойових дій.

З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідач неодноразово звертався до Головного управління ДСНС України у Харківській області, Харківської обласної військової адміністрації, Харківської районної військової адміністрації, Циркунівської сільської військової адміністрації, Циркунівської сільської ради та інших органів з проханнями про обстеження та розмінування землі, у т.ч і земель пайщиків, що знаходяться у його користуванні. Однак досі усі поля залишаються необстеженими та зберігається небезпека проведення польових робіт. Тому проводити посівну компанію у 2023 року та 2024 року також було неможливо, користування землею у Циркунівській ОТГ.

Зі змісту відповіді ГУ ДСНС України у Харківській області листом № 65 040-3187/65 123 від 26.06.2023 року вбачається, що на території Вільхівської та Циркунівської селищних рад велися активні бойові дії, тому територія за результатами проведення нетехнічного обстеження на підставі достатніх доказів визнана такою, що вказані поля вважаються як імовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. З урахуванням великої небезпеки для здоров`я та життя людей проводити будь-які роботи на даній території не рекомендують.

Розпорядженням Циркунівської сільської військової адміністрації (СВА) № 01-05/139 від 07.08.2023 року «Про надання податкової пільги зі сплати єдиного податку 4-й групи земельних ділянок ПСП «Деметра» про визнання їх непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, розташованих на території Циркунівської СТГ» земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, що належить позивачам, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/197 від 31.08.2023 року було внесено зміни до цього розпорядження, встановлено період, на який встановлено статус земельних ділянок та надано податкову пільгу з 01.06.2022 року по 31.12.2022 року.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/263 від 22.02.2024 року було внесено зміни до розпорядження Циркунівської СВА № 01-05/273/1 від 20.09.2023 року , земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи на період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

Розпорядженням Циркунівської СВА № 01-05/264 від 22.02.2024 року земельні ділянки ПСП «Деметра» загальною площею 194,06 га, у т.ч. з кадастровим номером :03:014:0083, визнані непридатними до використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та надано податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4-й групи на період 2024 року.

Приватне сільськогосподарське підприємство «Деметра» звернулось до ГУ ДПС у Харківській області із заявою від 13.02.2024 року №16 про визнання неможливості для підприємства своєчасно виконувати податкові зобов`язання, граничні строки виконання яких припадають на період з 24.02.2022 року до 01.01.2024 року.

Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області від 21.02.2024 року №41/20-40-04-05-17 заяву задоволено.

У листі ГУ ДСНС України у Харківській області від 08.10.2024 року повідомило, що піротехнічні розрахунки ДСНС не проводили технічне обстеження (розмінування) зазначених земельних ділянок. Одночасно запропоновано відповідно до Тимчасового порядку залучення підрозділів з розмінування та операторів протимінної діяльності до виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженого начальником Харківської обласної військової адміністрації, звернутися до органів місцевого самоврядування із заявою про необхідність проведення обстеження (розмінування).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справ, що землі території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували на території активних воєнних, перебували на тимчасово окупованій території України у період з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року.

ПСП «Деметра» у передбаченому законом порядку звернулось до Циркунівської сільської військової адміністрації із заявою про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Циркунівською сільською військовою адміністрацією на підставі чинного законодавства України визнано територію вказаних земельних ділянок потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами.

Вищезазначені розпорядження військової адміністрації позивачем не оскаржувались, рішення суду про визнання протиправними та скасування розпоряджень суду не надано, тому залишаючись чинними, підтверджують обставини в них зазначені.

Доказів того, що земельні ділянки позивача звільнені від вибухонебезпечних предметів та придатні для використання матеріали справи не містять.

Посилання сторони позивача на те, що відповідно до п. 35 договору, договір також припиняється шляхом його розірвання за відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності, а також внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, є безпідставним.

Вказані підстави у п.35 договору оренди, відсутні, оскільки позивачами не надано доказів щодо відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності.

Господарську діяльність відповідачем не припинено, а призупинено, та буде відновлено після відновлення безпеки такої діяльності.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підстав про випадкове знищення або пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджало би її використанню, оскільки неможливість використання земельної ділянки обумовлено потенційною загрозою її забруднення вибухонебезпечними предметами.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи ці землі не обстежені, тому немає чіткої інформації про наявність вибухонебезпечних предметів, але зберігається висока ймовірність їх наявності через активні бойові дії.

На теперішній час неможливо встановити, чи дійсно земля пошкоджена, а тому підстав для застосування п.35 договору оренди немає.

Оцінюючи надані стороною відповідача докази, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції вважає щодо їх належності, допустимості та достовірності на підтвердження обставин відсутності можливості користування відповідачем земельною ділянкою позивача у період окупації з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року, у період можливих бойових дій з 07.05.2022 року по теперішній час та підпадають під визначення обставин непереборної сили (форс мажорних обставин).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про доведення ним неможливості використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, оскільки земельні ділянки, що розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та земельні ділянки за межами населеного пункту перебували у окупації в період з 24.02.2022 року по 07.05.2022 року, у період можливих бойових дій з 07.05.2022 року по теперішній час та наданих відповідачем доказів на підтвердження факту того, що земельна ділянка, яка належить позивачам є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому в цей період орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, в 2022,2023 та 2024 роках орендар не провів збір врожаю та посівну компанію.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022,2023 та 2024 роки за договором оренди земельної ділянки відповідно до вимог ст. 762 ЦК України, у зв`язку із неможливістю використання орендованих земельних ділянок.

Щодо вимоги про розірвання договору суд зазначає наступне.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦКУ).

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов (ч.1, 2 ст. 652 ЦК України): -в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; -зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; -виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; -із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

При цьому сторона договору, яка ініціює його розірвання у судовому порядку, має довести існування усіх чотирьох перелічених вище умов.

Одною з умов розірвання договору на підставі ч.1, 2 ст. 652 ЦК України є така: виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В даному випадку позивачі посилаються на невиконання договору, а тому вказана умова відсутня.

Таким чином, підстав для розірвання договору оренди у зв`язку з істотною зміною обставин немає.

Разом з тим порушення відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати не є підставою для розірвання договору оренди з огляду на неможливість використання земельної ділянки.

Крім цього, позивачі посилаються на те, що відповідно до п. 35 договору, договір також припиняється шляхом його розірвання за відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності, а також внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню.

Однак обставини, вказані у п.35 договору оренди, відсутні, оскільки позивачами не надано доказів ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій щодо відсутності у орендаря технічної можливості обробки паю або припинення цього виду діяльності. Господарську діяльність відповідача не припинено, а призупинено та її буде відновлено після відновлення безпеки такої діяльності.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Даних на спростування наданих відповідачем доказів щодо відсутності можливості на оброблення земельної ділянки, позивачами не надано.

Інші доводи, наведені у апеляційній скарзі, судовою колегією не приймаються, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо стягнення судових витрат, судова колегія зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що Приватним сільськогосподарським підприємством «Деметра» в особі директора ОСОБА_4 та адвокатом Потеряєвою Іриною Анатоліївною укладено Договір про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року.

Зі змісту зазначеного договору вбачається наступне:

Вартість послуг, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, визначається з урахуванням досвіду представника та наукового ступеню кандидата юридичних наук у фіксованій сумі 20 000 грн. Вартість визначена з врахуванням таких складових: вивчення судової практики з питань, пов`язаних з предметом позову, вивчення матеріалів справи, збір доказів, складання письмових клопотань, заяв по суті справи та з процесуальних питань, скарг та інші дії, пов`язані з виконанням цього Договору. Вартість послуг є незмінною та не залежить від фактично витраченого представником часу, кількості підготовлених документів, кількості судових засідань по справі та інших дій (п.3.2). Послуги Представника сплачуються у безготівковій формі авансом протягом 5 днів з моменту укладення цього договору (п.3.3). Крім оплати послуг Представника, Довіритель компенсує його витрати (поштові та транспортні витрати, копіювання документів т.і.). Надання послуг підтверджується актом надання послуг, в якому зазначається обсяг виконаної роботи та загальна вартість послуг (п.3.5). Надання послуг підтверджується актом надання послуг (п.3.6).

На виконання вказаного договору адвокатом Потеряєвою І.А. було надано, а відповідачем прийнято послуги правничу допомогу в обсязі, що необхідний для захисту інтересів Довірителя у суді, що підтверджується Актом надання послуг від 17 липня 2025р. та Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом: вивчення та аналіз позову Болтонюк І.О. та Грищук Т.І. до ПСП «Деметра» та матеріалів справи № 635/14413/24, вивчення судової практики з питань, що пов`язані з предметом спору, збір доказів, складення відзиву на позовну заяву, представництво Довірителя при розгляді справи № 635/14413/24 у Харківському районному суді, участь у судових засіданнях, складання заяв про застосування позовної давності, про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та 3 клопотань, консультації з питань спору. Підписання довірителем Акту надання послуг підтверджує як факт їх надання, так і згоду з їх загальною вартістю - 20000 грн.

На виконання п.3.3 вказаного договору відповідачем сплачено правову допомогу: 14.01.2025 року - 20000 грн. (платіжна інструкція № 942 від 14.01.2025р.).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи в суді першої інстанції ані позивачки, ані їх представник не отримували заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія доходить висновку, що сторона позивача була позбавлена можливості надати до суду першої інстанції заперечення на дану заяву.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, виваженості, складності справи та реального обсягу робіт, з урахуванням наявності заперечень вказаних в апеляційній скарзі представника позивачів, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для зміни додаткового рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року шляхом зменшення суми стягнутих витрат на правову допомогу з 20 000,00 грн до 5 000,00 грн

Зазначений представником Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» адвокатом Потеряєвою Іриною Анатоліївною розмір витрат на правову допомогу, в сумі 20 000,00 грн не відповідає обсягу послуг наданих позивачеві, вимогам розумності та складності справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Біленка Олександра Олександровича на рішення суду - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2025 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Біленка Олександра Олександровича на додаткове рішення суду задовольнити частково.

Додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2025 року змінити, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Деметра» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, по 2 500,00 грн з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Грошева

Ю.М. Мальований