Дата документу 01.12.2025
Справа № 334/5553/25
Провадження № 2/334/3156/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.

при секретарі судового засідання Лук`янченко Ю.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м.Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтованим наступним.

10 жовтня 2024 року, Ленінський районний суд м. Запоріжжя визнав ОСОБА_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. У ході конфлікту 31.10.2022 року, відповідач наніс позивачу, ОСОБА_1 , тілесні ушкодження, які судово-медична експертиза класифікувала як легкі.

У межах кримінального провадження, позивач заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1 652 гривень, моральної шкоди - 40 000 гривень та витрат на правничу допомогу - 39 500 гривень. Вироком суду було частково задоволено позов: присуджено 1 000 гривень, моральної шкоди та 10 000 гривень, витрат на правничу допомогу, в іншій частині відмовлено.

У зв`язку з тим, що вирок не набув чинності, або був оскаржений, позов у частині, в якій було відмовлено, може бути повторно заявлений у порядку цивільного судочинства. Вважає, що позовні вимоги були обґрунтованими, оскільки моральна шкода проявилась у фізичних і психологічних стражданнях, зниженні працездатності, погіршенні якості життя, що потребувало медичної допомоги і лікування. Витрати на правничу допомогу підтверджені договором, квитанціями та актом виконаних робіт.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, вирішення цивільного позову в межах кримінального провадження стало неможливим у повному обсязі, тому позивач реалізую своє право на захист у порядку цивільного судочинства.

Унаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, психологічному стресі, втраті сну, необхідності звертатися до медичних та правових послуг, зниженні авторитету серед сусідів.

З огляду на характер тілесних ушкоджень, публічність конфлікту та його тривалий резонанс, позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у 40 000 гривень.

Просить суд повторно розглянути вимоги в межах цивільного судочинства.

Позивач подав заяву про слухання справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги.

Відповідач подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме моральну шкоду у розмірі 1000 гривень та послуги адвоката у розмірі 10000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2024 року, у справі №334/419/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого, ч. 1 ст.125 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду 30.04.2025 р. вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2024 року, у справі №334/419/23, було скасовано, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.125 КК України, на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючими обставинами, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито.

Відповідно до обвинувального акту, 31.10.2022, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_1 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс не менше одного удару кулаком правої руки в ділянку пальців лівої кисті та після чого обома руками схопив за комір та наніс не менше двох ударів правою ногою в область лівого стегна, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесне ушкодження у вигляді синців в ділянці середніх фаланг 2-3 пальців лівої кисті та на внутрішній поверхні лівого стегна в ділянці пахової складки, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи вищевикладені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд на підставі наявних у справі доказів вважає доведеним, що саме відповідач повинен відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушення шкоду.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру дій винного та ступеню наслідків, характеру моральних хвилювань та порушення життєвих зв`язків потерпілого, що відчуває моральні страждання, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача в якості компенсації моральної шкоди на користь позивача суми в 3000 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. В обґрунтування даної вимоги позову до нього додано товарні та фіскальні чеки, що підтверджують, понесені позивачем витрати на ліки, та проходження медичного дослідження.

Дослідивши надані документи, суд дійшов висновку, що відсутнє призначення лікарів, щодо прийняття тих ліків, які купувались позивачем відповідно до наданих чеків.

А тому позов в цій частині не підлягає задоволенню, а вказані витрати не підлягають стягненню в відповідача ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Під час звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивач був звільнений від сплати судового збору в силу вимог п. 6 ст.5 Закону України «Про судовий збір»

Однак, судом в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди було відмовлено, тому судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за дану позовну вимогу слід віднести на рахунок держави.

За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн. позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди судом задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 90,84 грн.

Крім того, позивачем в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 було понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 39 500 грн., в рамках цивільної справи про відшкодування моральної та матеріальної шкоди позивачем понесені витрати на правничу допомогу також в розмірі 2 800,00 грн.

Оскільки витрати на правничу допомогою є складовою судових витрат, тому також стягуються зі сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмір 3 046,67 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 046,67 гривень правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 90,84 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Добрєв М. В.