Справа №155/2018/25
Провадження №2-з/155/14/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сметани В.М.

з участю: секретаря судового засідання Воронюк Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні заяву законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним,

УСТАНОВИВ:

Законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 15 грудня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним.

Разом з позовною заявою, законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви позивачі зазначають, що звернулись до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:1388, площею 2,819 га, укладеного 08 липня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір дарування є удаваним правочином та вчинений з метою уникнення відповідальності та приховування майна ОСОБА_4 , який ухиляється від виконання рішення суду про стягнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину (вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2022 року у справі №155/486/21).

Зазначають, що внаслідок укладення договору дарування майно втратило статус власності боржника, а тому, позивачі, як особи, що постраждали від протиправних дій ОСОБА_4 втратили можливість звернення стягнення на його майно для задоволення своїх вимог. Оскільки існує реальна загроза, що ОСОБА_5 , у будь-який момент може відчужити майно на користь третіх осіб, що зробить неможливим реальне виконання рішення суду та призведе до втрати майна за рахунок якого можливе задоволення законних вимог про відшкодування шкоди, завданої смертю батька, просять накласти арешт на земельну ділянку площею 2,819 га з кадастровим номером :01:001:1388 та заборонити державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією майнових прав та або реєстрацією обтяжень на вказане майно. Поряд з цим, враховуючи предмет спору, а саме умисне приховування майна від кредиторів шляхом фактичного дарування родичу, вважають, що відсутні підстави для застування зустрічного забезпечення, оскільки накладення арешту не призведе до невиправданого обмеження їхніх майнових прав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та додані докази, приходжу до висновку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи,які є предметом спору,чи іншіактиви відповідача,які відповідаютьїх вартості,у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі,або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов провизнання прававласності наце майноі прозняття знього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється ля забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Разом з тим, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

Із автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 30 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження №АСВП 69744363, де боржником є ОСОБА_4 , стягувачем - ОСОБА_2 , виконавче провадження №АСВП 69744491, де боржником є ОСОБА_4 , стягувачем - ОСОБА_3 , а також виконавче провадження № АСВП 69746051, де боржником є ОСОБА_4 , стягувачем - ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Горохівської міської ради Луцького району Волинської області № 2602/03-11/2-25 від 16 вересня 2025 року ОСОБА_4 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №3638614 площею 2,819 га, кадастровий номер :01:001:1388. На даний час земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1388 згідно даних Реєстру речових прав перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

За наведених обставин, оскільки забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову і необхідність її задоволення. Забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом законного представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,819 га з кадастровим номером :01:001:1388 та заборонити державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією майнових прав на земельну ділянку площею 2,819 га з кадастровим номером :01:001:1388.

Копію ухвали суду направити для виконання до Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 16 грудня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана