У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 505/4306/25

Провадження № 2-н/505/247/2025

18.12.2025 місто Подільськ

Суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області Івінський О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за спожитий природний газ у розмірі 29 977,83 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулось 04 грудня 2025 року до суду з заявою видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за спожитий природний газ у розмірі 29 977,83 грн., а також судовий збір у розмірі 302,80 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що заявник постачав природній газ, а боржник отримував та використовував газ для власних потреб, так заявник в період з 01.11.2022 року по 30.09.2025 року включно, здійснив постачання газу боржнику на загальну суму 29 977,83 грн., вартість якого не сплачено боржником.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно п.п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п.п. 23, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п. 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

При вирішенні питання щодо видачі судового наказу судом встановлено, що у порушення п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України матеріали заяви не містять копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Крім того, до заяви не долучено будь-якого доказу про вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання.

Саме по собі відкриття на ім`я боржника особового рахунку не є достатнім доказом виникнення права вимоги до нього.

Також, заявником не надано будь-якого доказу про відправлення боржнику заяви вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ, та доказів її отримання останнім.

Отже, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги щодо заборгованості за послуги постачання природного газу на суму, яка вказана у заяві про видачу судового наказу.

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин, а тому враховуючи те, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, що позбавляє можливості розглянути заяву по суті, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст.161, 163, 165, 166, 260, 261, 352, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за спожитий природний газ у розмірі 29 977,83 грн.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Ухвалу суду підписано суддею 18 грудня 2025 року.