Справа № 206/5818/25
Провадження № 2-о/206/267/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.

за участю секретаря судового засідання Худайкулової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій він просить суд:

- встановити факт належності йому, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця, виданого на ім`я « ОСОБА_1 ».

- встановити факт, що рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська № 2-803/09 від 29.01.2009 року щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , в якому вказано « ОСОБА_1 », видане щодо нього, ОСОБА_2 .

І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що йому, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська № 2-803/09 від 29.01.2009 року визначено частки у праві спільної сумісної власності та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру та рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська в них була допущена помилка, яка перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на квартиру б/н, виданому 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця та рішенні Самарського районного суду міста Дніпропетровська № 2-803/09 від 29.01.2009 року ім`я записано, як ОСОБА_3 , що не збігається із записом його імені в паспорті громадянина України, серія та номер НОМЕР_2 , що був виданий 08.09.2016 року Самарським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, де моє ім`я зазначене, як ОСОБА_2 . Вважає, причина неправильного написання мого ім`я у одну літеру виникла ув`язку із неправильним переведенням мого прізвища, імені та по батькові з російської на українську мови. Внаслідок такої помилки, на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника та правовстановлюючими документами, які були видані на його ім`я. Так, ним до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 21.08.2025 року було подано заяву про державну реєстрацію набуття права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з відповідними документами. 26 серпня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Мелай А.В. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради видано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за № 80538594 на підставі наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Таким чином, з метою надання заявнику можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця належить ОСОБА_2 (за паспортом « ОСОБА_2 ») та рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська № 2-803/09 від 29.01.2009 року щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 видане щодо нього, ОСОБА_2 .

У судове засідання всі учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином.

Заявник надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи причини неявки у судове засідання суду не повідомив.

Суд на підставі положень ст.ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. 294 ЦПК України, розглянув справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.10.2001 року, виданого Державним підприємством Придніпровська залізниця згідно з розпорядженням №7881 від 22.10.2001 року, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Право власності на житло зареєстрована в МБТІ м. Дніпропетровська (реєстрова книгу за №568п-2414-509).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2009 року визначено, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 1/4 частці кожному. Визначено, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних долях, по 1/4 частці кожному. Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 припинити. Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_4 у користування житлову кімнату площею 9,6 кв. м., ОСОБА_1 - кімнату площею 14,7 кв. м. Виділити у користування ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у користування житлові кімнати площею 9,2 кв. м та 13,6 кв. м. Сіни, кухню (у квартирі), літню кухню, убиральню, душ, огородження та інші споруди залишити в загальному користуванні. Позов у частині визначення порядку користування гаражем та сараєм залишити без розгляду. Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав №30359579 від 20.06.2011 року, Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/4 частині за ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 .

26 серпня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Мелай Анною Володимирівною, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відмовлено у проведенні державної реєстрації набуття права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за заявою з реєстраційним номером 68508472 від 21.08.2025 у зв`язку із суперечністю між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, а саме: у свідоцтві про право власності на житло від 22.10.2001 року, виданого Державним підприємством Придніпровська залізниця згідно з розпорядженням №7881 від 22.10.2001 року, право спільної часткової власності на вказану квартиру набув « ОСОБА_10 ».

Заявник на підтвердження факту наявності помилки та розбіжностей у написанні його імені надав суду, в тому числі: копію паспорта громадянина України, де ім`я заявника вказано як « ОСОБА_11 »; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.11.2017 року; копія посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 14 січня 2025 року Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до пункту 5 частини 2 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Так згідно ч. 2 § 143 Українського правопису 2019 року, схваленого Кабінетом Міністрів України (Постанова № 437 від 22 травня 2019 р.) спільним рішенням Президії Національної академії наук України (протокол № 22/10 від 24 жовтня 2018 р.) і Колегії Міністерства освіти і науки України (протокол № 10/4-13 від 24 жовтня 2018 р.), затвердженого Українською національною комісією з питань правопису (протокол № 5 від 22 жовтня 2018 р.) українські чоловічі імена, що в називному відмінку однини закінчуються на приголосний та -о, відмінюємо як відповідні іменники II відміни. Приміткою 1 до даного параграфу визначено, що в іменах на зразок Антiн, Нeстір, Ничипір, Прoкіп, Сидір, Тимiш, Фeдір і вживаємо в називному відмінку (в закритому складі), у непрямих відмінках о, отже: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 і т.д.

Аналіз викладеного вище вказує, що свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця, виданого на ім`я « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу) дійсно належить ОСОБА_1 (у називному відмінку ОСОБА_2 ), а розбіжності у написанні його імені сталися у зв`язку із допущенням помилки при перекладі з російської мови на українську та відмінюванні імені, а саме: зазначення невірного імені « ОСОБА_13 » замість вірного « ОСОБА_11 ». Встановлення цього факту є необхідним для заявника з метою розпорядження квартирою, що є його приватною власністю.

Щодо рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2009 року (справа №2-803/09) суд зазначає наступне. У рішенні ім`я ОСОБА_1 зазначено у непрямих відмінках, отже не потребує встановлення факту, що видане стосовно ОСОБА_1 (у називному відмінку ОСОБА_2 ).

Отже, суд, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини справи, дослідивши зібрані та наявні докази, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 131, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (у називному відмінку ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане 22.10.2001 року державним підприємством Придніпровська залізниця на ім`я « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О.Сухоруков