Провадження № 2/201/5456/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про стягнення недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивачів та відповідача

До Соборного районного суду міста Дніпра 06 жовтня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про стягнення недоотриманої пенсії, в якій позивач просила суд:

-Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ідентифікаційний код 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману пенсію у розмірі 322 422,15грн., яка входить до складу спадщини та була нарахована на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/22035/21 від 17 січня 2022 року, але не виплачена її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ідентифікаційний код 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3 224, 22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона є вдовою пенсіонера МВС ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 01 липня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України 2262-ХII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/22035/21, було зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року і на підставі вказаного рішення суду йому було перераховано пенсію за вислугою років з 01 грудня 2019 року, та нараховано доплату (заборгованість) у сумі 322 422,15 грн., яка виникла за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2022 року.

3 01 липня 2023 року, позивача за заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було переведено на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону N?2262-XII.

На адвокатський запит відповідачем було повідомлено що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17січня 2022 року у справі №160/22035/21, та від 11 серпня 2022 року у справі №160/8881/22 її чоловікові ОСОБА_2 було нараховано доплату(заборгованість), але відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлого годувальника, та запропоновано звернутися до суду із заявами щодо зміни сторони у виконавчому провадженні за вказаними судовими справами.

В період 13 липня 2023 14лютого 2024 вона неодноразово зверталася до суду із заявами про заміну стягувача у виконавчому провадженні за справам №160/8881/22, та №160/22035/21.

По справі №160/8881/22, її заяву про заміну стягувача у виконавчих листах по справі №160/8881/22, ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В. від 12 вересня 2023 року - було задоволено, а у іншій справі №160/22035/21 всі її заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні які вона надавала протягом 13 липня 2023 14 лютого 2024 року - залишено без задоволення.

Після відмови суду у задоволені заяв про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі №160/22035/21, вона повторно 08 серпня 2024 року та 26 листопада 2024 року зверталася із заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виплату недоотриманої пенсії померлого годувальника у сумі 322 422,15 грн., яка нарахована на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/22035/21, але вони також були відхилені пенсійним органом.

20 грудня 2024 року вона звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення недоотриманої пенсії померлого чоловіка, проте рішенням від 23 січня 2025 року у справі №160/33699/24 у задоволенні позову - відмовлено через пропуск шестимісячного строку звернення до пенсійного органу який передбачений відповідно до ст. 61 Закону №2262-XII. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року, її апеляційна скарга - залишена без задоволення.

Таким чином, вона не змогла реалізувати право на отримання недоотриманої пенсії як член сім?ї, нарахованої її чоловікові(годувальнику) ОСОБА_2 у сумі 322 422,15 грн., на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/22035/21, але у неї залишилося право на її спадкування, оскільки вона є спадкоємцем першої черги, і тому 03липня 2025 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо виплатити недоотриманої за життя пенсії, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка (пенсіонера МВС) ОСОБА_2 у сумі 322 422,15 грн., яка утворилася при перерахунку пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/22035/21.

За результатами розгляду її заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь викладену у формі листа №32052-25052/К-01/8-0400/24 від 17 липня 2025 року у якому підтверджено та зазначено, що на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/22035/21 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , за період 01 грудня 2019 року 30 квітня 2022 року, та нараховано доплату у сумі 322 422,15 грн., яку він не отримав за життя.

Також листом-відповіддю №32052-25052/К-01/8-0400/24 від 17 липня 2025 року зазначено фактично про відмову у виплаті їй недоотриманої за життя пенсію, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка (пенсіонера МВС) ОСОБА_2 - у сумі у сумі 322 422,15 грн.

Таким чином стягненню з відповідача на її користь як спадкоємця підлягає сума невиплачених недонарахованих соціальних виплат (пенсії), що належали ОСОБА_2 як пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, в розмірі 322 422,15 грн (а.с. 2-4).

29 жовтня 2025 року представником відповідача через систему «Електронний суд» було подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 у справі № 160/22035/21, яке набрало законної сили 17 лютого 2022, ОСОБА_2 було нараховано доплату за період з 01грудня 2019 по 30 квітня 2022 в сумі 322 422,15 грн.

Відповідно до статті 61 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім?ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки відповідної заяви та пакету документів на недоотриману пенсію, протягом визначеного законодавством терміну, не надходило, Іншого чинним законодавством не передбачено(а.с. 27-29).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 жовтня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 18-19).

10 жовтня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про стягнення недоотриманої пенсії (а.с. 19-20).

17 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 34-35).

Сторони в судове засідання не з`явилися про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , отримала свідоцтво про право на спадщину (а.с. 11-12).

17 липня 2025 року на запит ОСОБА_1 відповідачем надано відповідь на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 17 січня 2022 року у справі № 160/22035/21, яке набрало законної сили 17 лютого 2022 року, ОСОБА_2 було нараховано доплату за період з 01 грудня 2019 по 30 квітня 2022 року в сумі 322 422,15 грн. Відповідно до статті 61 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім?ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки відповідної заяви та пакету документів на недоотриману пенсію, протягом визначеного законодавством терміну, не надходило, питання щодо отримання заборгованості за рішенням суду Ви маєте право вирішити в судовому порядку (а.с.15-16)

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За нормою ч.1ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідност.1261ЦКУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З огляду на положення статей 1218, 1219, 1227 ЦК України спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається зокрема із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії, розмір якої становить 322 422,15 грн.

Позивач є спадкоємицею першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняли спадщину після померлого чоловіка.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачем в порядку спадкування у розмірі 322 422,1553 грн. повинна бути виплачена в повному обсязі. Тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення за даними судовими рішеннями недоотриманих коштів.

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що ОСОБА_2 оскаржував дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а суми пенсії, що належали останньому залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд прийшов до висновку, що його дружина успадкували належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227ЦКУкраїни у розмірі 322 422,15 грн.

У зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення із відповідача нарахованої, але неотриманої ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії в сумі 322 422,15 грн. на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про стягнення недоотриманої пенсії, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ідентифікаційний код 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) недоотриману пенсію у розмірі 322 422,15грн., яка входить до складу спадщини та була нарахована на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/22035/21 від 17 січня 2022 року, але не виплачена її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ідентифікаційний код 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3 224, 22 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26

Повний текст рішення складено 15 грудня 2025 року

Суддя С.О. Демидова