Справа № 496/5958/25
Провадження № 2/496/3410/25
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Крикун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі,

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

05.12.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач є військовослужбовцем у складі Збройних Сил України, виконує завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України. Проходження служби позбавляє відповідача можливості відлучитися з місця несення служби, оперативно віднайти, зібрати й подати документи, які підтверджують його заперечення щодо заявлених позовних вимог, та подати обґрунтований відзив, в зв`язку з цим відповідач позбавлений можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права. Зауважує, що відповідач сплачує аліменти на дитину відповідно до розміру, встановленого рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.03.2023 у справі № 496/5274/22, який є більшим, ніж мінімальний рекомендований розмір, тобто права дитини не порушуються.

Позивачка ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій просила судове засідання 08.12.2025 року провести у її відсутність, проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, а від його представника ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути подане нею клопотання про зупинення провадження у справі у її відсутність, на задоволенні клопотання наполягає.

Приймаючи до уваги заяви позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України на території України із 05 год 30 хв. 24.02.2022 року запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, який в наступному Указами Президента України неодноразово продовжувався і діє до сих пір.

З наданої представником відповідача копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 23.07.2022 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 27.02.2022 року ОСОБА_1 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації і станом на теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки в/ч НОМЕР_2 № 40790 від 04.12.2025 року.

Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, сформульованих у ряді постанов, у постанові від 12.11.2025 року по справі № 754/947/22 зазначила наступне.

З 24.02.2022 року та станом на момент прийняття цієї постанови в Україні (на всій її території) діє воєнний стан та проводиться загальна мобілізація. А отже, з настанням особливого періоду вся структура Збройних Сил України та інші військові формування як цілісний організм почали функціонувати в умовах особливого періоду та були переведені на організацію і штати воєнного часу.

Норми статті 251 ЦПК України забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

За нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Ураховуючи, що з 24.02.2022 року в Україні введено правовий режим воєнного стану, внаслідок чого Збройні Сили України як цілісна структура були переведені на організацію і штати воєнного часу, а також беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, що є об`єктивною обставиною, яка перешкоджає його участі у розгляді справи, а тому суд вважає за необхідне клопотання представника відповідача задовольнити та зупинити провадження у даній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у справі № 496/5958/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 08.12.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра