ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7820/14-ц
провадження № 6/753/570/25
У Х В А Л А

"30" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Розумієнком І. П., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі також - заявник) звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що на підставі договору № 1930/К купівлі-продажу прав вимоги від 18.09.2019 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора та усю сукупність прав, належних ПАТ «Дельта банк», за укладеним з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кредитним договором та договором іпотеки, а відтак існують визначені законом підстави для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні. Зазначили, що 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він фінанс».

Заявник просив розглянути питання заміни сторони виконавчого провадження без участі його представника, інші учасники справи та виконавець в судове засідання не з`явилися, про розгляд питання повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку.

З огляду на вимоги частини третьої статті 442 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадженняза відсутності учасників справи.

Дослідивши заяву, докази, надані на підтвердження її вимог, та судові рішення у цивільній справі № 753/7820/14-ц (інші матеріали справи знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання) суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

11.08.2016 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 в розмірі 36 853,76 дол США та судові витрати по 1 516,41 грн з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2017 апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

18.09.2019 між АТ «Дельта банк» (продавцем) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»(покупцем) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або інших підставах, наведених у Додатку до цього договору.

На підставі цього договору ТОВ ФК «Довіра та гарантія» отримало право вимоги за кредитним договором № 0, про що свідчить Додаток до договору - Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами.

У подальшому, 27.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів №1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25.07.2025 на виконання вказаного протоколу внесено зміни пр перейменування до облікових та інших документів Товариства.

Разом з тим, ТОВ «Він Фінанс» не надано доказів на підтвердження оплати за договором купівлі - продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019, а тому, суд вважає, що заявником не доведено факту переходу права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 0.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом, установленим статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а відтакнаявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 цього Кодексу кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, які він замінив.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішень судів та інших органів (посадових осіб), прийнятих на захист прав суб`єктів матеріальних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження відповідно до статті 15 Закону про виконавче провадження є стягувач і боржник.

Частиною п`ятою цієї норми передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін (виконавчого провадження) виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення змісту наведених нормативних положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора (стягувача), у зв`язку з чим припиняється його статус сторони виконавчого провадження, і його заміна належним кредитором (стягувачем) відбувається на підставі судового рішення (ухвали), яке приймається за результатами розгляду заяви виконавця, заяви вже вибулої сторони виконавчого провадження або самої заінтересованої сторони (правонаступника), що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Верховний Суд у низці своїх рішень системно проаналізував положення матеріального закону, ЦПК України та Закону про виконавче провадження, якими врегульовані питання матеріального і процесуального правонаступництва, та сформулював правову позицію, суть якої полягає у тому, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження заміна сторони у виконавчому провадженні можлива за наявності відкритого виконавчого провадження (постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10).

У цих постановах Верховний Суд вказав, що у разі, якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення)неможливе.

За принципом змагальності цивільного судочинства, який поширюється на усі стадії судового провадження, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 12 ЦПК України), проте жодних доказів на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадженняабо відсутності правових перешкод для реалізації стягувачем (його правонаступником) права на пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано.

До того ж зі змісту заяви та доданих до неї документів взагалі неможливо з`ясувати, чи видавались виконавчі листи за рішенням суду у цивільній справі № 753/7820/14-ц та чи пред`являлись такі виконавчі листи до примусового виконання.

Дані про видачу виконавчих листів відсутні і в суді.

З огляду на викладене, вимоги заяви ТОВ «Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження суд вважає недоведеними і на цій підставі відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись статтями 442, 258-261, 353,ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 21.11.2025.