КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/1508/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

18 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ: судді-доповідача Таргоній Д.О., суддів: Голуб С.А., Писана Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Буліменка Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року адвокат Кузнєцов Д.О., як представник позивача - ОСОБА_2 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, в якому просив:

1) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн з дня подачі позову і до повноліття дитини;

2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подачі позову і до одужання дитини або до повноліття дитини, а саме витрати на:

- заняття з нейрокорекції і поведінкової терапії дитини - у розмірі 8 000,00 грн щомісяця;

- проведення МРТ головного мозку з седацією та нічного моніторингу ЕЕГ дитини - у розмірі 10 985,00 грн щороку;

- придбання для дитини меблів та побутової техніки в розмірі 44 050,00 грн один раз на 5-ть років;

- витрати на оздоровлення дитини - у розмірі 20 000,00 грн - один раз в два роки і до досягнення дитиною повноліття;

3) стягнути з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн, які складаються з витрат на правничу допомогу

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - у розмірі 8 206,00 грн щомісяця, починаючи з дня пред?явлення позову - 15.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фактично понесені нею додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11 039,77 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, разом до стягнення - 21 039,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 27 985,00 грн щомісяця, - починаючи з дня пред?явлення позову і до одужання дитини/або досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Буліменко Є.В., який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000,00 грн, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідача понесені відповідачем судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буліменка Євгена Володимировича задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року скасувано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат (фактично понесених та щомісячно) на утримання дитини та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10985 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 00 коп. щорічно, з дня подачі позову до одужання дитини або до повноліття дитини.

Змінено рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір таких витрат з 10 000 (десяти тисяч) гривень до 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12 листопада 2025 року через засоби поштового зв`язку до Київського апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Буліменко Є.В.подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначив, що 05 грудня 2024 року останнім було подано до суду першої інстанції заяву про стягнення з позивачки на користь відповідача понесених ним судових витрат, а саме 5005,00 грн витрат на переклад з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення перекладу платіжних документів, а також документа про доходи та медичного документа відповідача, 11000,00 витрат на професійну правничу допомогу, всього - 16005,00 грн. До заяви було додано копії документів, які підтверджують понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу (копії рахунку-фактури, банківських платіжних інструкцій, договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього).

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на вимоги ст. 141 ЦПК України, представник ОСОБА_1 - адвоката Буліменко Є.В. просить стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним судові витрати.

Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у даній справі, перевіривши додані до заяви докази, судова колегія вважає за неохідне ухвалити додаткове рішення по справі для розподілу понесених позивачем судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи вказане питання, апеляційний суд виходить з наступного.

П. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані ч. 4 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 6, 7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 137, ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставі та в порядку, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Помічник адвоката - фізична особа, яка здійснює діяльність на підставі та в порядку, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Кодексом законів про працю України, Правилами адвокатської етики та цим Положенням помічника адвоката затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 25 вересня 2015 року № 113.

Згідно з п.п. 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Ст. 29 Закону №5076-VI визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі ст. 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 користувався правовою допомогою адвоката Буліменка Є.В., з яким 11 березня 2024 року було укладено договір про надання правничої допомоги допомоги № 2/3/24.

Згідно Договору про надання правової допомоги № 2/3/24 від 11 березня 2024 року, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво, або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору, розмір гонорару адвоката визначатиметься сторонами в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною цього Договору.

11 березня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Буліменком Є.В. було укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги допомоги № 2/3/24 від 11 березня 2024 року, в якій зазначено, що сторони дійшли згоди, що розмір гонорару адвоката за надану правничу допомогу складає 11000,00 грн, які клієнтом сплачено у повному обсязі.

05 грудня 2024 року у поданій представником ОСОБА_1 - адвокатом Буліменком Є.В. заяві про стягнення судових витрат просив стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн, а також 5005,00 грн - витрати на переклад з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення перекладу платіжних документів.

На підтвердження понесених відповідачем витрат до матеріалів справи долучено: копію рахунку-фактури № 10/07-24 від 07 жовтня 2024 року, в якій зазначено назва послуги - переклад та нотаріальне посвідчення перекладу документів для подання у цивільній справі №753/13858/24, копія платіжної інструкції № 0.0..1 від 09.10.2024 р. на суму 5005,00 грн; копію договору № 2/3/24 про надання правничої допомоги від 11.03.2024 р.; копію додаткової угоди до договору № 2/3/24 про надання правничої допомоги від 11.03.2024 р.; копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 18.10.2024 р. на суму 8000,00 грн; копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 04.12.2024 р. на суму 3000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі 756/2051/16-ц).

Відповідно до договору, який ОСОБА_1 уклав з адвокатом Буліменком Є.В., за надання правової допомоги сплачується гонорар адвокату за домовленісю сторін, виходячи з конкретного випадку та обсягу необхідної допомоги.

Згідно Додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги допомоги № 2/3/24 від 11 березня 2024 року, затверджено та погоджено види та фіксовану вартість юридичних послуг наданих адвокатом «Клієнту» відповідно до п. 5.2. Договору, вартість яких становить 11000,00 грн.

Домовленості про оплату наданих послуг за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду справи та ухвалення судового рішення апеляційний суд врахував докази надані стороною відповідача, що відображено в постанові апеляційного суду, тому витрати відповідача на переклад з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення перекладу підлягають відшкодуванню за рахунок позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково (44,53%) тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на переклад з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення перекладу в розмірі 2228,73 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 4898,30 грн за рахунок позивача.

Таким чиномсудова колегія вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Жодних заперечень з цього приводу сторона позивача не висловила, про що свідчить їх відсутність в матеріалах справи.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4898,30 грн, а також 2228,73 грн - витрати на переклад з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення перекладу платіжних документів, що разом становить - 7127,03 грн, колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Буліменка Євгена Володимировича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та стягнення їх з ОСОБА_2 , у зв`язку із чим приймає додаткову постанову у порядку ст. ст. 270 та 381 ЦПК України.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Буліменка Євгена Володимировичапро ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 7127 (сім тисяч сто двадцять сім) гривень 03 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана