Ухвала

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 523/17260/17

провадження № 61-12441ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Зозулянським Дмитром Олександровичем , на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 22 листопада 2023 року у складі судді: Кисельова В. К., та постанову Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Сегеди С. М., у справі за позовом ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка одночасно є правонаступником ОСОБА_8 , про розірвання договору довічного утримання, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Зозулянським Д. О. , на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 22 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 06 серпня 2025 року.

У клопотанні, яке містилось у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просила поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що: відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень надання загального доступу до постанови забезпечено 14 липня 2025 року. Тобто, фактичний доступ з реєстру був саме з 14 липня 2025 року, до цього часу постанова була в обробці та не показувалась у реєстрі. Також, до цього часу ОСОБА_1 та її представник не отримали належним чином завірені копії постанови суду. Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2025 року повернуто касаційну скаргу. Зазначену ухвалу суду відправлено до Електронного суду 29 вересня 2025 року. В матеріалах справи до цього часу відсутні розписки щодо отримання копій процесуальних документів та доказів того, що зазначені постанови були направлені ОСОБА_1 та її представнику. До клопотання було додано картку руху документу щодо отримання 29 вересня 2025 року ухвали Верховного Суду від 23 вересня 2025 року.

Однак, особа, яка подала касаційну скаргу:

не надавала будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення (довідка суду, копії матеріалів справи, тощо), які б свідчили про те, постанова апеляційного суду не вручалася (видавалася або надсилалась) їй чи її представнику раніше апеляційним судом, зокрема шляхом направлення до електронного кабінету адвоката;

не обґрунтовувала та не надавала будь-яких належних доказів про те, чому ОСОБА_1 в особі представника звернулась з первісною касаційною скаргою з порушенням строку на касаційне оскарження;

не обґрунтовувала та не надавала будь-яких належних доказів про те, чому ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху в частині наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наданням відповідних доказів;

не обґрунтовувала та не надавала будь-яких належних доказів чому повторна касаційна скарга подана (06 жовтня 2025 року) майже через тиждень після отримання ухвали про повернення попередньої касаційної скарги (29 вересня 2025 року).

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року указані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку, подавши відповідні докази.

10 листопада 2025 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подала уточнену касаційну скаргу, яка підписана представником Зозулянським Д. О. та у якій міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що:

адвокат Зозулянський Д. О. отримав постанову Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року в електронному вигляді 12 липня 2025 року о 02.59 год. При цьому, до цього часу ані ОСОБА_1 , ані її представник Зозулянський Д. О. не отримали належним чином завірену копію зазначеної ухвали;

адвокатом Зозулянським Д.О. було зроблено адвокатський запит до керівника апарату Одеського апеляційного суду з проханням надати інформацію чи направлялася належним чином завірена копія постанови;

зважаючи на те, що повний текст постанови апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі № 523/17260/17 було виготовлено 07 липня 2025 року, та отримано представником в електронному вигляді через підсистему Електронний суд 12 липня 2025 року, то подана 11 серпня 2025 року адвокатом Зозулянським Д. О. касаційна скарга до Верховного Суду із зазначенням про поновлення строку на касаційне оскарження є такою, що подана у відповідності до частини другої статті 390 ЦПК України. В подальшому ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2025 року було повернуто касаційну скаргу. При цьому, до цього часу ані ОСОБА_1 , ані її представник Зозулянський Д.О. не отримали належним чином завірену копію зазначеної ухвали. ОСОБА_1 зазначену ухвалу в електронному вигляді теж не отримувала, оскільки із-за відсутності у неї електронного кабінету в підсистемі Електронний суд позбавлена такої можливості;

заслуговують на увагу і обставини перебування ОСОБА_1 (у зв`язку з агресією рф проти України) за кордоном (країна Польща) на тимчасовому захисті станом на 29 вересня 2025 року. Дистанційне спілкування з нею щодо з`ясування її волевиявлення на звернення до суду касаційної інстанції, суттєво ускладнило можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк;

зважаючи на вище вказані обставини, а також на те що касаційна скарга ОСОБА_1 , що подана 11 серпня 2025 року до Верховного Суду із зазначенням про поновлення строку на касаційне оскарження є такою, що подана у відповідності до частини другої статті 390 ЦПК України та разом з тим 29 вересня 2025 року Верховним Судом касаційну скаргу повернуто скаржнику. 06 жовтня 2025 року адвокат Зозулянський Д. О. звернувся з касаційною скаргою повторно;

процесуальні документи до цього часу не були отримані ані ОСОБА_1 , ані її представником Зозулянським Д. О. При цьому, саме суд зобов`язаний направляти та вручати належним чином завірені копії процесуальних документів, а сторона лише має право звертатися до суду з відповідними заявами щодо отримання документів та може й чекати їх обов`язкового відправлення на адресу сторін.

До клопотання додано: картку руху документу (постанови Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року), згідно з якою постанова апеляційного суду доставлена до електронного кабінету 11 липня 2025 року о 21:10 год; копію запиту адвоката до Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року щодо надання інформації про направлення копії постанови на адресу ОСОБА_1 та її представника; фотокопія закордонного паспорту ОСОБА_1 з відміткою про виїзд за кордон у травні 2025 року та довідки про реєстрацію номеру PESEL; картку руху касаційної скарги, згідно з якою її відправлено 11 серпня 2025 року;

11 листопада 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Дідуренко С. В., через підсистему Електронний суд подала заяву, у якій повідомила, що адвокат Зозулянський Д. О. посилається лише на інформацію з ЄДРСР, тоді як саме вказаний представник скаржника в режимі ВКЗ приймав участь 25 червня 2025 року у судовому засіданні в Одеському апеляційному суді, а коли колегія суддів вийшла з нарадчої кімнати, адвокат Зозулянський Д. О. не вийшов на зв`язок через участь вже в іншій відеоконференції, що підтверджено протоколом судового засідання в режимі конференції № 4747869 (копія додається). Тому халатне відношення до розгляду власної апеляційної скарги та залишення судового засідання є неповагою до суду, але ніяк не порушенням норм процесуального права апеляційною інстанцією. Окрім того, аналогічне зловживання процесуальними правами з боку адвоката Зозулянського Д.О. вже мало місце на стадії апеляційного провадження, через що позивачка тривалий час перебувала у стані правової невизначеності (копія клопотання про повернення апеляційної скарги від 15 лютого 2024 року додається), тоді як скаржник посилається на порушення судом строків апеляційного розгляду справи. Отже, скаржник є професійним адвокатом та у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційнотелекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», з 18 жовтня 2023 року мав зареєструвати електронний кабінет в обов`язковому порядку.

04 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подала заяву, яка підписана представником Зозулянським Д. О., у якій просить долучити до матеріалів справи відповідь з Одеського апеляційного суду та наголошує, що у цій відповіді вказано, що станом на день надання відповіді автоматизована система документообігу суду КП «Д-3» не містить інформації про направлення засобами поштового зв`язку та/або отримання ОСОБА_1 , Зозулянським Д. О. копії постанови апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі №523/17260/17. До заяви додано копію відповіді Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року на адвокатський запит.

05 грудня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Дідуренко С. В., через підсистему Електронний суд подала клопотання, у якому просить відмовити відповідачці ОСОБА_1 у поновленні строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивує тим, що адвокат Зозулянський Д. О. трактує відповідь Одеського апеляційного суду на власний розсуд, хоча в ній також наведена наступна інформація: «Згідно з інформацією АСДС КП «Д-3» примірник постанови Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року в електронному вигляді у вказаній справі доставлено 11 липня 2025 року до електронного кабінету одержувача Зозулянського Д. О. ». 11 липня 2025 року адвокатом Зозулянським Д. О. була отримана електронна копія оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду. 06 жовтня 2025 року, тобто майже через три місяці, скаржниця ОСОБА_1 , як свідчить ухвала суду від 22 жовтня 2025 року, надіслала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки адвокат Зозулянський Д. О., як вже зазначалось раніше, аналогічно зловживав процесуальним правом в апеляційній інстанції, через що позивачка тривалий час перебувала у правовій невизначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24)).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними з наступних підстав.

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

ОСОБА_1 в особі представника Зозулянського Д. О. зазначила та надала докази доставки постанови апеляційного суду до електронного кабінету представника 11 липня 2025 року о 21:10 год. Таким чином, на підставі частини другої статті 390 ЦПК України вона мала право на поновлення строку на касаційне оскарження, подавши касаційну скаргу в строк до 13 серпня 2025 року. Первісну касаційну скаргу ОСОБА_1 подала 11 серпня 2025 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2025 року, яку оприлюднено в ЄДРСР, свідчить, що представник заявника просив суд поновити строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що копію повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не отримала.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 23 вересня 2025 року, яку оприлюднено в ЄДРСР та якою повернуто первісну касаційну скаргу, свідчить, що у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, поданій на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2025 року, адвокат Зозулянський Д. О. вказував, що належним чином засвідчену копію повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник до цього часу не отримали. Зазначав, що в матеріалах справи відсутня відмітка чи розписка про отримання позивачем копії такої постанови. Проте суду вказав, що зазначені представником заявника обставини не свідчать про недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України. Із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо однозначно встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення. В ухвалі Верховного Суду від 21 серпня 2025 року було зазначено про необхідність наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наданням відповідних доказів, зокрема, довідки апеляційного суду щодо надіслання апеляційним судом на виконання вимог статті 272 ЦПК України на адресу ОСОБА_1 чи її представника копії повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року та щодо отримання/неотримання ними копії такої постанови. Проте вказана вимога ухвали суду касаційної інстанції від 21 серпня 2025 року виконана не була.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження:

не обґрунтовує та не надає будь-яких належних доказів про те, чому ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху в частині наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наданням відповідних доказів;

не обґрунтовує та не надає будь-яких належних доказів чому повторна касаційна скарга подана (06 жовтня 2025 року) майже через тиждень після отримання ухвали про повернення попередньої касаційної скарги (29 вересня 2025 року).

Так, у заяві представник ОСОБА_1 - адвокат Зозулянський Д. О. зазначає, що отримав постанову Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року в електронному вигляді 12 липня 2025 року. Картка руху документу, надана ним, свідчить про те, що постанова апеляційного суду доставлена до електронного кабінету 11 липня 2025 року о 21:10 год.

Аналіз наданої адвокатом Зозулянським Д. О. відповіді Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року на адвокатський запит свідчить, що згідно з інформацією АСДС КП «Д-3» примірник постанови Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року в електронному вигляді у вказаній справі доставлено 11 липня 2025 року до електронного кабінету одержувача Зозулянського Д. О.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частини сьомої статті 14 ЦПК України).

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Адвокат як представник бере участь у судовому процесі від імені особи (сторони чи третьої особи), інтереси якої він представляє, відповідно наділений правами та обов`язками останньої (за умови, що в ордері немає застережень про обмеження повноважень адвоката). Участь адвоката як представника у судовому процесі головним чином полягає в реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи. Це означає також, що процесуальні дії / рішення / позиція представника в судовому процесі створюють юридичні наслідки [саме] для особи, від імені якої він діє, і остання має теж це розуміти. Участь сторони в судовому процесі через свого представника (адвоката), що є правом сторони, дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію із цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 липня 2024 року в справі № 9901/236/21).

Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що учасник справи, який бере в ній участь через представника, а саме адвоката, вважається таким, що отримав судове рішення, якщо представнику доставлено такий процесуальний документ до електронного кабінету.

Таким чином, твердження представника ОСОБА_1 - адвоката Зозулянського Д. О., про те, що ані ОСОБА_1 , ані він не отримали належним чином завірену копію постанови апеляційного суду, що є поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження, необґрунтовані.

Посилання представника Зозулянського Д. О. на те, що дистанційне спілкування з ОСОБА_1 щодо з`ясування її волевиявлення на звернення до суду касаційної інстанції, суттєво ускладнило можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк не свідчить про поважність пропуску строку на касаційне оскарження. Оскільки не підтверджує причини з яких адвокатом не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2025 року про залишення первісної касаційної скарги без руху в частині наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наданням відповідних доказів, а також подання повторної касаційної скарги (06 жовтня 2025 року) майже через тиждень після отримання ухвали про повернення попередньої касаційної скарги (29 вересня 2025 року).

Будь-яких інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не зазначено.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 22 листопада 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року підстави є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Зозулянським Дмитром Олександровичем , на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 22 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка одночасно є правонаступником ОСОБА_8 , про розірвання договору довічного утримання, про визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков