ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/12575/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Лідовська А.А.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМЦЕНТР»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року, яка постановлена суддею Ведяшкіною Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 жовтня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі - ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 березня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто.

У квітні 2025 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» звернулося до суду із заявою про повернення судового збору.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05 травня 2025 року заяву задоволено та повернуто ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» з Державного бюджету України сплачену суму судового збор за подання позовної заяви у розмірі 2 725,20 грн., відповідно до платіжної інструкції №16490 від 25 грудня 2024 року.

ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а саме про повернення судового збору в розмірі 302,80 грн., який був сплачений відповідно до платіжної інструкції №14924 від 19.03.2024, при подачі судового наказу, який був скасований.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №212/12575/24 за позовом ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення у справі № 212/12575/24 про повернення судового збору з державного бюджету України на користь ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР»в розмірі 302,80 грн. сплечену платіжною інструкцією№14924 від 19.03.2024.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд повернув позовну заяву і матеріали вважаються не поданими, тому загальна сума судового збору у розмірі 3028,00 грн. підлягає поверненню на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Звертає увагу, що питання повернення судового збору розглядалося судом з травня 2025 року і лише у жовтні 2025 року було постановлено відповідну ухвалу. Таким чином, протягом усього цього часу, позивач фактично був позбавлений можливості оперативно повторно використати сплачений судовий збір для звернення з позовом, оскільки його повернення перебувало на розгляді суду першої інстанції.

Разом із тим, позивач реалізував своє право на судовий захист в період, коли суд розглядав питання повернення збору, подав позов, який був розглянутий по суті. З огляду на це, несвоєчасне вирішення питання щодо повернення судового збору не може розцінюватися як недбалість чи бездіяльність позивача, а є наслідком тривалого процесуального розгляду, який не залежав від його волі. Наразі спір між сторонами відсутній, оскільки вирішений в іншій справі № 212/4110/25. Цей факт підтверджує, що позивач має право на повернення всієї суми збору, а не частково, оскільки позов по суті, став безпредметним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» - адвоката Зарівну С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.04.2024, у справі № 212/3159/24, Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про стягнення суми боргу з оплати житлово комунальних послуг з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . При подачі заяви про видачу судового наказу, заявником сплачено судовий збір в сумі 302,80 грн.

22.04.2024 ухвалою суду, за заявою боржника ОСОБА_1 , судовий наказ у справі № 212/3159/24 скасовано.

27.12.2024 представник ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

При подачі вказаного позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 725,20 грн.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 березня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто.

05.05.2025 судом, за заявою позивача, у відповідності до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, був повернутий судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, в розмірі 2 725,20 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про ухвалення додаткового судового рішення та повернення судового збору у розмірі 302,80 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника про повернення сплаченого ним судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу є необгрунтованими та суперечать вимогам ч. 2 ст. 164 ЦПК України, яка чітко вказує, що внесена сума судового збору, сплаченого при подачі судового наказу, в разі його скасування, стягувачу не повертається, а зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік підстав для повернення судового збору, а саме: сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що внесена сума судового збору, сплаченого при подачі судового наказу, в разі його скасування, стягувачу не повертається, а зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

При цьому, наведеними правовим нормами не передбачено право стягувача на повернення сплаченого судового збору при поданні заяви про видачу судового наказу, у випадку, якщо він не скористається своїм правом на звернення до суду із відповідним позовом до боржника, після скасування судового наказу.

Встановлено, що ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості визнано неподаною та повернуто.

Наведене не перешкоджає ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» скористатися правом на звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, однак, не надає йому права на повренння судового збору у розмірі 302,80 грн.

Та обставина, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» при повторному зверненні до суду з позовом до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не скористався наявним у нього правом на зарахування суми судового збору, сплаченої при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви, не надає останньому права на повернення цих судових витрат.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки не впливають на висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а фактично зводяться до власного тлумачення правих норм, на свою користь.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» - залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: