Дата документу 17.12.2025 Справа № 335/8870/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/8870/24 Пр. № 22-ц/807/266/25 Головуючий у 1-й інстанції Новасардова І.В. Повний текст складено 31.10.2024 року. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-16), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року у розмірі 43368,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 13000,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 30368,00 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Новасардову І.В. (т.с.1 а.с.156). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.187) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.198) витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб щодо місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповіді на яку суд першої інстанції не отримав (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору (зміст оскаржуваного рішення - а.с. 209 зворот).

Відтак, ураховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд першої інстанції ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року (т.с.1 а.с.209-213) у задоволенні позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у цій справі відмовлено.

За заявою відповідача вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.219-235) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року у розмірі 43368,00 грн., а також судовий збір в розмірі 6056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (т.с.1 а.с.244). Ухвалою апеляційного суду від 03.12.2024 року (т.с.1 а.с.245) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 09.12.2024 року (т.с.1 а.с.248). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.1 а.с.249), які було усунуто 20.12.2024 (т.с.2 а.с.1-5). В автоматизованому порядку 25.12.2024 року суддею Трофимовою Д.А. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (т.с.2 а.с.6-7). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 25.12.2024 року (т.с.2 а.с.8), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.2 а.с.9). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року,апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн., у цій справі ціна позову 43368,00 грн. а.с.1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. В автоматизованому порядку суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 18-19).

Відповідач (т.с. 2 а.с. 12-14, 20-21) не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ст. 83 ч. 3 ЦПК України).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, загальний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, участь членів колегії суддів у підготовці для підтримання кваліфікації суддів судових палат у цивільних справа апеляційних судів НШСУ (довідка а.с.16), відпустки судді доповідача (довідки т.с. 2 а.с. 15, 17).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю … і ухвалити … нове рішення…

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12-13, 81, 141, 263-265, 279, 280-28 ЦПК України та виходив із того, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.02.2021 №525118471, який укладений після відступлення ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА права вимоги за кредитним договорам на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні, оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, мають місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції мав виходити та апеляційний суд виходить при вирішенні цієї справи із:

- презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного підписаного без зауважень у встановленому законом порядку сторонами вищезазначених кредитного договору № 525118471 від 03.02.2021 року, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 в електронному вигляді (підпис відповідача ОСОБА_1 на договорі т.с. 1 а.с.26) та договорів факторингу, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем ОСОБА_1 у суді першої інстанції не спростовувались та апеляційному суду не були надані), оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані, так, у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного кредитного договору недійсним та відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надано),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначені кредитний договір та договори факторингу є обов`язковими для виконання його сторонами.

Так, апеляційним судом встановлено, що відмовляючи в задоволенні позову позивача у цій справі, суд першої інстанції посилався на те, що правовідносини за кредитним договором № 525118471 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та відповідачем виникли 03 лютого 2021 року, тобто значно пізніше, ніж був укладений договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Витяг з Реєстру прав вимоги № 126, в якому зазначено відповідача, датується 23.03.2021, тобто майже через три роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже, на час укладення даного договору у ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором.

Проте, такий висновок суду першої інстанції у цій справі є помилковим, оскільки останній у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Так, апеляційним судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу№ 28/1118-01 (т.с.1 а.с.64-96). Відповідно до п. 8.2 вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 вищезазначеного договору факторингу додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. 28.11.2019 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС укладено додаткову угоду №19 до вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. При цьому, всі інші умови договору залишились без змін (т.с.1 а.с.53). 31.12.2020 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до вищезазначеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (т.с.1 а.с.54-63). Відповідно до пункту 8.2 викладеного у договорі факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 укладено додаткову угоду №27 до вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2022. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (т.с.1 а.с.97). Таким чином, апеляційним судом встановлено, що з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2022. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 2.1. Розділу 2 вищезазначеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 вищезазначеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме: Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5 вищезазначеного договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного Реєстру наведена в додатку №1 до договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Згідно із п. 4.1 вищезазначеного договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 126 від 23.03.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 26026,00 грн. (т.с.1 а.с.98-100). Таким чином, апеляційним судом встановлено, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 -31.12.2022. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором № 525118471 від 03.02.2021 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - 23.03.2021, відповідно до підписання сторонами Реєстру прав вимоги №126 (а.с. 98-100). Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Відповідно до п.5.3.3 вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Щодо переходу права вимоги за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 відповідно до договору факторингу№05/0820-01 від 05.08.2020 апеляційним судом встановлено таке. 05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01 (т.с.1 а.с.104-112). Відповідно до пункту 8.2 вищезазначеного договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (т.с.1 а.с.117,103). Пунктом 2.1. Розділу 2 вищезазначеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 вищезазначеного договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. В той же час, відповідно до п.1.5 вищезазначеного договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року встановлено, що Реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного Реєстру наведена в додатку №1 до цього договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у разі бажання та необхідності Сторін. Згідно п. 4.1. Право вимоги переходить від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК«ОНЛАЙН ФІНАНС» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог , по формі установленій в Відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до вищезазначеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43368,00 грн. (т.с.1 а.с.120-122). Отже, договір № 05/0820-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 05.08.2020- 30.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу до 31.12.2024 р. Також, відповідно до п.п. 5.3.3 вищезазначеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 фактор (ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Тобто, створення Реєстрів прав вимог до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та №05/0820-01 від 05.08.2020 відбувається за формою, що визначена у відповідних додатках. Таким чином, вбачається, що вищезгадані Реєстри можуть бути укладені в будь-який момент чинності договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з Реєстрів.

05.07.2024 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу№ 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (т.с.1 а.с.127-137). За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників, витяг долучено до позову(Додаток долучено до позовної заяви). Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. На підтвердження переходу права вимоги до позивача долучено Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вищезазначеним договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 (т.с.1 а.с.137). Відповідно до Договору Реєстр Боржників це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в Додатку №1 (форма Реєстру Боржників) до цього Договору. Згідно з витягом Акту прийому - передачі реєстру боржників від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 43368,00 грн.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом встановлено, що укладання договору факторингу між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 03.02.2021 року не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №525118471 від 03.02.2021 року передані ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА на користь ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Крім того, суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо предмету договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що відступлення права вимоги не могло стосуватись кредитного договору № 525118471 від 03.02.2021, який, на думку суду першої інстанції, на момент укладення договору факторингу не існував. Однак, варто зазначити, що сутність договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Згідно з п.2.1 вищезазначеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно термінів, наведених в розділі І зазначеного вище договору: - кредитний договір кредитний договір, укладений між клієнтом та боржником, права вимоги за яким відступаються; - право вимоги означає всі права клієнта та кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; - реєстр прав вимоги означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором. Реєстр прав вимоги №126, до якого був включений кредитний договір №525118471 від 03.02.2021, укладений 23.03.2021, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало. Кредитний договір укладено 03.02.2021, а Реєстр прав вимоги підписано 23.03.2021, тобто через 3 місяці після укладання сторонами кредитного договору, а тому, в контексті даної справи вимогу, що перейшла за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 слід трактувати як дійсну. Продовження строку чинності договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №05/0820-01 від 05.08.2020 передбачено додатковими угодами, а саме: - до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії якого закінчується 28.11.2019 р. укладено додаткову угоду №19 від 28.11.2019, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, додаткову угоду № 26 від 31.12.2020, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021, додаткову угоду № 27 від 31.12.2021, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. До договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, строк дії якого закінчується 04.08.2021 р. укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно. Тобто відступлення права вимоги здійснювалося щодо існуючої вимоги, оскільки договори факторингу, за якими передавалися права вимоги, були чинними. Предметом договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та № 05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення права вимоги, у відповідних Реєстрах. Тобто предметом договорів факторингу, який підлягає індивідуалізації, предметом є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах. Тобто право вимоги переходить в момент підписання сторонами реєстру прав вимог, а не підписання самого договору факторингу. На підтвердження переходу права вимоги Позивачем надано всі наявні в нього документи, а саме : - договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та - витяг з реєстру прав вимог № 126 від 23.03.2021; - договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та - витяг з реєстру прав вимог № 11 від 31.08.2023; - договір факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024, витяг з Реєстру Боржників до договору факторингу №05/07/2024 від 05.07.2024 та - акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 року. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру, позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Чинне законодавство не встановлює прямої вимоги про те, що право вимоги переходить лише після оплати.

Стаття 1077 ЦК України, яка регулює факторинг, лише встановлює обов`язок сплати за договором факторингу, але не визначає момент переходу прав. Це дозволяє сторонам договору самостійно визначати, коли відбувається перехід права вимоги, що відповідає загальному принципу свободи договору (волі сторін), закріпленому в цивільному праві.

Постанова Верховного Суду у справі № 905/306/17 від 02.11.2021 також підтверджує, що право вимоги може перейти раніше фактичної оплати, якщо це передбачено договором. Таким чином, якщо в договорі факторингу передбачено перехід прав в момент підписання реєстру або акту, і ці документи було надано, то позивач належним чином довів перехід права вимоги. Отже, враховуючи наведене, апеляційним судом встановлено, що позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи.

Щодо оплати договорів факторингу

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни; б) дарування; в)факторингу,- постанова Верховного суду від 07.10.2018 по справі №243/11704/15-ц.

Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Зокрема частина «у будь-який передбачений договором спосіб» у визначенні поняття договору факторингу свідчить про те, що оплата договору факторингу не є імперативною нормою. Таким чином Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги.

Така ж позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справ № 906/1174/18. а саме, що ознаками договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Посилання судом першої інстанції в рішенні, що оскаржується на постанову Верховного Суду від 2 листопада 2021 року по справі № 905/306/17 в якому Верховний Суд дійшов висновку, що: «для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора на кожному етапі такої передачі», є безпідставним, оскільки в справі, яка розглядалась Верховним Судом стосувалась не долучення договору факторингу, що стало відмовою в задоволенні позову.

Таким чином, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» правомірно набув права вимоги за кредитним договором, долучивши договір факторингу та інші документи до матеріалів справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції у цій справі про недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу, є необґрунтованим.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що відповідно до договору факторингу №28/1118-01 28.11.2018 сторонами погоджено: п. 1.6 договору факторингу №28/1118-01 «Фінансування» - сума коштів, що сплачується Фактором Клієнту за відступлення Права вимоги на умовах цього Договору. Пунктом 5.2.1. Договору фактор зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати Фінансування в порядку, передбаченому цим договором. Положеннями п. 5.4.3 зазначеного договору, у випадку невиконання фінансування має право призупинити Фактору формування та передачу нового Реєстру прав вимоги до моменту здійснення Фінансування в повному обсязі за попередньо передані Реєстри прав вимоги. П. 5.4.4 договору має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку в разі систематичного (2 (два) і більше раз) порушення виконання фактором зобов`язань щодо Фінансування шляхом направлення повідомлення за 5 (п`ять) робочих днів до планової дати розірвання. Згідно з Розділом 9 п. 9.2. при неможливості вирішення суперечки сторонами шляхом переговорів, він підлягає вирішенню в компетентному суді відповідно до встановленої законодавством України підвідомчості та підсудності.

Відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 сторони погодили: п.1.6 «Фiнансування» - сума коштів, що сплачується Фактором Клієнту за відступлення Права вимоги на умовах цього договору. Пунктом 5.2.1. Договору фактор зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати Фінансування в порядку, передбаченому цим договором. П. 5.4.3. Призупинити Фактору формування та передачу нового Реєстру прав вимоги до моменту здійснення фінансування в повному обсязі за попередньо передані Реєстри прав вимоги. П. 5.4.4. Договору має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку в разі систематичного (2 (два) і більше раз) порушення виконання фактором зобов`язань щодо Фінансування шляхом направлення повідомлення за 5 (п`ять) робочих днів до планової дати розірвання. Згідно з Розділом 9 п. 9.2. при неможливості вирішення суперечки сторонами шляхом переговорів, він підлягає вирішенню в компетентному суді відповідно до встановленої законодавством України підвідомчості та підсудності.

Відповідно до договору факторингу №05/07/2024 від 05.07.2024 сторони погодили: розрахункова дата передачі Клієнтом Фактору Реєстру Боржників по Акту прийому - передачі Реєстру Боржників, який підписується уповноваженими представниками обох сторін та скріплюється печатками і є невід`ємною частиною цього договору. Ціна продажу - сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту після підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно п.3.3. цього Договору. Розділом 7 встановлено: усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосовними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. У випадку будь-яких спорів, що виникають між Сторонами за даним Договором, Сторони заявляють про добровільне вирішення спору шляхом переговорів. У разі неможливості їх вирішення шляхом переговорів, будуть розглядатися судом за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене, у випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, які є чинними.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а заочне рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід задовольнити частково, заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва - Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року у цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення у вигляді постанови, позов позивача задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року у розмірі 43368,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 13000,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 30368,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги частково та позову позивача у повному обсязі у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід стягнути документально підтверджені понесені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді:

- судового збору у розмірі 6056,00 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву 2422,40 грн. (а.с.154) + судовий збір за апеляційну скаргу + 3633,60 грн. (а.с.240);

-та витрат на професійну правничу допомогу 4000,00 грн. (розрахунок: з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України у зменшених розмірах:

= в суді першої інстанції у зменшеному розмірі 2000,00 грн. замість 6000,00 грн. (- договір про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024 року, до якого долучено протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024 (т.с.1 а.с.138-141), акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №05/04/24-02 від 05.07.2024 року, згідно з яким ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримав наступні послуги: - складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року 2 год. 00 хв. 5000,00 грн.); - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року 1 год. 00 хв. 500,00 грн.; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року 1 год. 00 хв. 500,00 грн.; - додаткова угода №4 до Договору про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024 року;

= у суді апеляційної інстанції у зменшеному розмірі 2000,00 грн. замість 6000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 239 240) - акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №05/04/24-02 від 05.07.2024 року, згідно з яким ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримав наступні послуги: складання апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 35/8870/24 за позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року 2 год. 00 хв. 6000,00 грн.).

Оскільки, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу; адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта, тому, надані позивачем у цій справі суду першої та апеляційної інстанцій вищезазначені документи на підтвердження у тому числі понесення позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу, є належними письмовими доказами понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва - Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

Позов позивача у цій справі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» () заборгованість за кредитним договором №525118471 від 03.02.2021 року у розмірі 43368,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 13000,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 30368,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» () судовий збір в розмірі 6056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова апеляційним судом складена 17.12.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Трофимова Д.А.