КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/9265/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16872/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бабич Н.Д., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Коцюба В.О. звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 74 763,22 грн, яка складається із заборгованості:

- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн;

- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн, трьох відсотків річних у розмірі 0,00 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 648,45 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 821,62 грн, 3 % річних у розмірі 961,29 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 016,47 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 115,39 грн, 3 % річних у розмірі 35, 85 грн;

- заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 013,99 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4 564,51 грн, 3 % річних у розмірі 1 095,84 грн, пені у розмірі 1 333,27 грн.;

- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн;

- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн;

- заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 0,00 грн;

- заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн;

Стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028, 00 грн (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.05.2018 року Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2024 № 1875-ІV та Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг постачання теплової енергії».

Відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основні типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.

На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типових договорів, підроблені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.02.2018 № 34 (5085); щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, то відповідно до ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору на загальнодоступних місцях на інформаційний стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства на своєму веб-сайті оприлюднено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання з ТЕ/ПГВ є, у тому числі факт отримання послуг споживачем.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ.

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуги ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачу платіжні документи на плату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість.

Проте, відповідачі у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачували за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ в результаті чого утворилась заборгованість.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води та заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води.

Також, посилався на те, що 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року.

Згідно з п. 3.4.2. договору цесії, навий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або у Додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості (а.с. 1-3).

25 червня 2025 року до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності від ОСОБА_3 , в якій остання зазначала, що вже більше 10 років в квартирі встановлено бойлер для підігріву води, тому гарячою водою, яка постачається до будинку відповідачі не користуються. Про дані обставини неодноразово повідомляли постачальника, однак даної інформації позивач до уваги не прийняв і продовжив нараховувати вартість наданих послуг з постачання гарячої води. Вказувала, що з наданих позивачем розрахунків сум боргу вбачається, що платежі припинились у 2019 році, тому, вважала, що з того часу позивач дізнався про порушення його права і виникнення в нього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги. Відтак, позивачем було пропущено строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом (а.с. 35-36).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в сумі 25 648, 45 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 821,62 грн, три відсотки річних 961, 29 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 016, 47 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 115, 39 грн, три відсотки річних 29, 46 грн, пеню в розмірі 35, 85 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 013, 99 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 654, 51 грн, три відсотки річних 1 095, 84 грн, пеню у розмірі 1 333, 27 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмір 47, 30 грн.

Стягнуто з кожного з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» сплачений судовий збір - по 1 514, 00 грн (а.с. 38-41).

Не погодившись з рішенням районного суду, 18 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 47-49).

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуваним рішенням судом вирішено стягнути з відповідачів, серед іншого, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 016,47 грн, що на 30 000 грн перевищує розмір позовної вимоги, чим суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення у ній рішення вийшов за межі позовних вимог, чим порушив вимоги частини першої ст. 13 ЦПК України, що є неприпустимим у даній ситуації.

Також, судом першої інстанції вирішено стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 013,99 грн. При цьому, матеріали справи не містять жодного документального доказу на підтвердження даної позовної вимоги, у справі відсутній відповідний розрахунок суми боргу за дану послугу у вказаний період. Матеріали справи містять документ під назвою «Розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) за період з 01.05.2018 - 31.03.2025». Вихідне сальдо з ПДВ з послуги постачання гарячої води станом на березень 2025 року становить 25648,45 грн за період з 01.05.2018 - 31.03.2025, а не 61 662,44 грн, як зазначено у позовних вимогах та оскаржуваному рішенні. Апелянт вважав, що задоволення даної позовної вимоги є безпідставним і необґрунтованим.

Окрім того, зі змісту згаданого Розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення (ЦО) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) за період з 01.05.2018 - 31.03.2025 вбачається, що цей розрахунок здійснювався позивачем, виходячи з кількості зареєстрованих у квартирі осіб, оскільки в Розрахунку вказано, що квартирний лічильник ПГВ відсутній. Дані обставини не відповідають дійсності. У квартирі встановлено лічильник ПГВ, що підтверджується Довідкою № 1670 від 03 квітня 2015 року, зі змісту якої вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 03 квітня 2015 року були зняті пломби з лічильників холодної та гарячої води, лічильники демонтовані та встановлено нові вимірювальні пристрої, а також вказано, що встановлено новий лічильник гарячої води № 5231057 з показниками 00000 м куб. Таким чином, вимірювальний пристрій у квартирі наявний і розрахунок боргу має здійснюватися відповідно до його показників. 26 серпня 2025 року у квартирі знову відбулась заміна лічильника гарячої води, що підтверджуємо Актом про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки, згідно з яким попередній лічильник було демонтовано з показником 00002 м куб. Тобто, з квітня 2015 року по 26 серпня 2025 року мешканцями квартири використано лише 2 м куб. гарячої води. Це пояснюється тим, що з 2015 року у квартирі встановлено бойлер для підігріву води, тому гаряча вода, яка постачається централізовано, у квартирі не використовується. Таким чином, вважав безпідставним і необґрунтованим стягнення з відповідачів боргу за гаряче водопостачання в загальній сумі 61 662,44 грн, а також штрафні санкції та інфляційну складову, розраховану від даної суми.

Щодо стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 016,47 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 115,39 грн, три відсотки річних 29,46 грн, пеню в розмірі 35,85 грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн, заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмір 47,30 грн, то в цій частині оскаржуване рішення також вважаємо протиправним, безпідставним та несправедливим, оскільки 29 квітня 2025 року дані послуги були сплачені, що підтверджуємо квитанціями: № 229281 від 29 квітня 2025 року, № 216299 від 29 квітня 2025 року та № 269701 від 29 квітня 2025 року. Позивач не вжив заходів повідомити суд про сплату даних послуг шляхом уточнення позовних вимог, що й призвело до безпідставного стягнення з відповідачів даних сум (а.с. 47-49).

Представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Антонченко А. у відзиві на апеляційну скаргу просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 87-89).

Відповідно до частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, не заперечується сторонами та є загальновідомим, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01 листопада 2021 року у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV КП (далі - Закон № 1875-ІV) «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с. 19).

Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за адресою:квартира АДРЕСА_2 .

В свою чергу, надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).

Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: з 14.01.1975 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.01.1989 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.02.1992 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.12.2006 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5).

З наданих позивачем копій корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, вбачається, що для будинку за адресою: АДРЕСА_1 , надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 14-17).

Згідно з розрахунками заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість:

за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 00,00 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 00,00 грн., 3 % річних у розмірі 00,00 грн. (а.с. 10, 6);

за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 648,45 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 821,62 грн, 3 % річних у розмірі 961,29 грн (а.с. 10,7);

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн (а.с. 12);

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн (а.с. 12).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення (частина п`ята статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» були визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містить уведений в дію 01 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, згідно частини першої статті 9 якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 щодо обов`язковості сплати комунальних послуг незалежно від наявності договору.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому, наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги та обґрунтованість їх розміру.

Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Так, судом встановлено, що позивач виконував свої зобов`язання, зокрема, щодо надання житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги пред`явлено до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 і, що підтверджується даними витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва,суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останні отримують житлово-комунальні послуги за вказаною адресою та є їх споживачами.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт не заперечував факту реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою.

Однак, заперечуючи проти позовних вимог, апелянт посилався на те, що у квартирі АДРЕСА_2 , встановлено лічильники по воді, згідно з якими використано лише 2 м куб води. На підтвердження чого до апеляційної скарги долучив довідку ЖЕД № 4 від 03 квітня 2015 року № 1670, в якій зазначено, що були зняті пломби з квартирних лічильників ХВП, ГВП для заміни з показниками: холодне водопостачання 01251 м куб, гаряче водопостачання 00690 м куб, і встановлено нові лічильники (тип ЛК 15) опломбовані 03 квітня 2015 року з показниками: холодне водопостачання № 5154296 - 00000 м куб, гаряче водопостачання № 5231057 - 00000 м куб (а.с. 55).

Також, апелянт вказував, що 26 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 виконано повірку та заміну лічильників води в «Сервіс повірки», згідно з актом № 2004 від 26 серпня 2025 року виконаних робіт з демонтажу/монтажу лічильника води (ХВС 5231057 з показником 00002 м куб, ГВС 42333039 з показником 00000) та актом про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки від 26 серпня 2025 року (а.с. 53).

Відтак, вважав, що розрахунок оплати за послуги, надані за адресою його місця проживання, має здійснюватися, виходячи з показників квартирного лічильника ПГВ, а не з кількості зареєстрованих у квартирі осіб.

Проте, такі доводи апеляційний суд оцінює критично, оскільки актом від 03 квітня 2015 року № 1670 не підтверджено прийняття лічильників на облік і врахування показань постачальником наданих послуг матеріали справи не містять, а акти від 26 серпня 2025 року складені вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду, відтак, є новими доказами у справі, які не могли бути предметом дослідження в суді першої інстанції.

Також, з матеріалів справи не вбачається передача відповідачами, зокрема, апелянтом ОСОБА_1 показників лічильника виконавцеві комунальних послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а також оплати отриманих послуг.

Крім того, відповідач посилався на те, що позивачем не доведено наявності заборгованості за спожиті з період 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 013,99 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними доводами апелянта, оскільки позивачем не надано до суду першої інстанції належного розрахунку заборгованості за надання вказаних послуг за період з 01.11.2021 року.

Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, відповідач ОСОБА_1 до апеляційної скарги додав квитанції від 29 квітня 2025 року про погашення заборгованості, зокрема, за березень 2025 року по особовому рахунку НОМЕР_1 за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн. (а.с. 50), за березень 2025 року по особовому рахунку НОМЕР_1 плата за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн (а.с. 57), сплата за березень 2025 року за особовим рахунком НОМЕР_1 за централізоване опалення у розмірі 1 016,47 грн (а.с. 52).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення відповідача про розгляд даної справи судом першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги надані квитанції та враховую вказані суми в погашення заборгованості за надані позивачем послуги.

Таким чином, враховуючи викладене, на користь позивача солідарно з відповідачів підлягає стягненню заборгованість, яка складається з заборгованості: за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 648,45 грн (а.с. 10 зворот).

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17).

Поряд з цим, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у новій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285)».

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.

За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу пеня, інфляційні втрати та 3% річних у межах заявлених вимог за період з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року підлягають стягненню з відповідачів.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1 016,47 грн. було визнано відповідачами та сплачено 29 квітня 2025 року, а відтак, нарахування ст. 625 ЦПК на таку заборгованість за період з 01.01.2024 року по 31.01.2024 року є правомірною.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судового збору.

Згідно з частиною тринадцятою ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог (40,54 %) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи районним судом 1227,55 грн., тобто по 613,77 грн з кожного (а.с. 4).

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 2 700,67 грн (59,46 %), сплата якого підтверджується доказами у справі (а.с. 57).

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374-376, 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () заборгованість:

- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 648,45 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 3 821,62 грн, трьох відсотків річних у розмірі 961,29 грн;

- за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 0,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 115,39 грн, трьох відсотків річних у розмірі 29,46 грн., пеня у розмірі 35,85 грн.

В іншій частині позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 613,77 грн за розгляд справи судом

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 613,77 грн за розгляд справи судом.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 2 700,67 грн.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов