Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1944/25 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/1944/25 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Адаменко Тетяни Станіславівни на заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. у м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 12.05.2023 в сумі 148764,15 грн., з них: 117067,87 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 31696,28 грн - заборгованості за простроченими відсотками, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що 12.05.2023 ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту. Цього ж дня, відповідач підписала власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн.; тип кредитної картки «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних 42%; кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої до 03/2024, тип Універсальна. Також для зручності користування рахунком договору відповідач отримала платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії 10/2027, тип Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, а тому заборгованість по кредиту станом на 14.05.2025 становить 148764,15 грн.

Заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.05.2023 в сумі 109 612 грн. 19 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту, а також судовий збір в сумі 1784 грн. 82 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» - Адаменко Т.С. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача 31696,28 грн заборгованості за відсотками, в іншій частині рішення залишити без змін. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що нарахування відсотків банком є платою за користування грошовими коштами. Цей обов`язок існує протягом усього періоду, поки боржник фактично користується коштами (тобто до моменту повного погашення тіла кредиту), а не лише в межах первинного строку кредитування. Закінчення первинного строку кредитування - 12.05.2024 не означає автоматичного припинення дії самого договору та припинення зобов`язань. Відповідно до умов договору та загальних принципів цивільного права, кредитний договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Оскільки відповідач не погасив заборгованість, тіло кредиту до 12.05.2024, договір не припинився, а обов`язок сплачувати плату за користування коштами (відсотки) зберігся. Вказує, що договір містить умови про автоматичну пролонгацію, яка не потребує додаткового ініціювання, а відбувається за замовчуванням. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, факт використання відповідачем грошей, здійснення переказів (05.06.2024), отримання ним коштів через банкомати (05.06.2024) після 12.05.2024. Жодних заяв про розірвання або припинення договору на адресу Банку відповідач не направляла. Враховуючи зазначене, твердження суду про те, що нарахування відсотків з 12.05.2024 відбулося "поза межами строку кредитування", є хибним. Договір, в силу його умов (відновлювальна лінія, автоматична пролонгація) та норм (ст. 1048 ЦК України), продовжував діяти. Таким чином, нарахування відсотків за фактичне користування кредитними коштами було правомірним, а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за кредитом та відсотків за його користування, обґрунтовуючи це відсутністю домовленості сторін щодо розміру процентів, що підлягає сплаті позичальником.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції на законність та обґрунтованість не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12 травня 2023 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт споживчого кредиту.

12 травня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписанням якої приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Автоплатежі», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет, і які разом становлять змішаний договір: договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Згідно п. 9.2. договору «Основні умови кредитування»: тип кредиту відновлювана кредитна лінія; сума/ ліміт кредит розмір кредитного ліміту не перевищує: 200 000 грн. для карт «Універсальна», 200 000 грн. для карт «Універсальна Gold», 300 000 грн. для Преміальної картки Platinum, 300 000 грн. для Преміальної картки World Black Edition, 300 000 грн. для Преміальної картки VISA Signature, 400 000 грн. для Преміальної картки World Elite, 800 000 грн. для Преміальної картки Infinite; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією.

Відповідно до п. 9.3. «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача» процентна ставка, відсотків річних: 42,0% для карт «Універсальна», 40,8% для карт «Універсальна Gold»; реальна річна процентна ставка, відсотків річних: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду 0% для карт «Універсальна» та 1,2% для карт «Універсальна Gold»; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредита мінімальними щомісячними платежами 51,09 % для карт «Універсальна» та 51,76 % для карт «Універсальна Gold».

Пунктом 9.5. договору «Додаткова інформація» визначена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних, а саме: 84,0% для карт «Універсальна» та 81,6% для карт «Універсальна Gold».

На виконання умов кредитного договору №б/н ОСОБА_1 було видано кредитні картки за наступними номерами: 12.05.2023 - № НОМЕР_3 з терміном дії до 03/2024, тип картки «Універсальна» та 14.09.2023 - № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/2027, тип картки «Універсальна» GOLD, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 16.05.2025 року.

Довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 16.05.2025 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформлена на ОСОБА_1 , підтверджує факт збільшення відповідачу кредитного ліміту до 120 000 грн. - 05.07.2024. З 06.12.2024 кредитний ліміт був зменшений до «0».

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У справі, що переглядається встановлено, що відповідно до розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по відсоткам за договором б/н від 12.05.2023 становить 31696,28 грн, яка нараховувалась з 12.06.2024 по 14.05.2025 року.

Згідно умов укладеного кредитного договору б/н від 12.05.2023, банк надав відповідачу грошові кошти строком на 12 місяців зі сплатою процентів у розмірі 42% річних.

Із копії розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки почали нараховуватися Банком з 12.06.2024, тобто поза межами строку кредитування, оскільки, згідно умов договору, строк кредитування був погоджений сторонами на 12 місяців, тобто до 12.05.2024. Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку кредитування матеріали справи не містять.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене.

Посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, що умовами договору передбачена авто пролонгація строку дії договору є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.05.2023, а саме п.9 , строк кредитування 12 місяців з пролонгаціє.

Тобто договором не визначено умови пролонгації строку його дії - чи то авто пролонгація чи з ініціативи позичальника та які дії необхідно вчинити для пролонгації строку кредитування.

Відтак, із умов договору не можливо встановити чи була здійснена пролонгація строку кредитування, якщо так, то ким: позикодавцем чи позичальником, на яких умовах та на який строк, відтак суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відсотки нараховувалися поза межами строку кредитування.

Згідно частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦК України, має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Враховуючи умови укладеного сторонами кредитного договору, строк дії якого визначено з 12 травня 2023 року по 12 травня 2024 року включно, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті надав належну правову оцінку обставинам справи та дійшов до вірного висновку про відмову у стягненні заборгованості за відсотками.

Водночас колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Адаменко Тетяни Станіславівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні відсотків з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 12.05.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді