Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2626/25

Провадження № 2-о/348/141/25

11 грудня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

представника заявника - адвоката Куцого О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Делятинська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Куций О.С., звернувся до Надвірнянського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування поданої заяви заявник послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якого заявник у січні 2018 року забрав жити до свого домоволодіння у зв`язку зі станом його здоров`я (захворювання пов`язане з психічними розладами). Під час спільного проживання заявник дбав про ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, дбав про його стан здоров`я, у разі потреби супроводжував його до лікарні, оплачував його лікування. Також в управлінні соціального захисту населення Надвірнянської РДА заявник ОСОБА_1 оформив державну допомогу по догляду за ОСОБА_2 , яку здійснював з 01.05.2023 по 31.10.2023 року та з 01.05.2024 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки інших родичів у ОСОБА_2 на час його смерті не було, а сам ОСОБА_2 на час смерті проживав у заявника не менше п`яти років, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса для написання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, нотаріус повідомила, що відкрити спадкову справу не може, у зв`язку із тим, що він не підтвердив факт прийняття спадщини. На даний час заявник не може оформити спадкові права без встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, заявник просить встановити юридичний факт в тому, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав разом із ним в АДРЕСА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Куций О.С. підтримав заявлені вимоги, просить суд задовольнити заяву. Додатково зазначив, що в 2023 році у ОСОБА_2 було виявлено онкозахворювання, тоді ОСОБА_1 звернувся з заявою до управління соцзахисту щоб встановити опіку та отримувати допомогу. Раніше не звертався, щоб односельці не говорили, що скористався станом хворого.

Представник заінтересованої особи Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви в межах норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник звернувся до суду з метою встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як 5 років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявника юридичне значення та необхідне йому для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 126 від 01.07.2024 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_2 , але більше шести років проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із опікуном ОСОБА_1 (а.с.17).

Висновком лікарської комісії КНП «Надвірнянська ЦРЛ» № 128 від 03.11.2024 року щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу підтверджено, що ОСОБА_2 ,1959 року народження, є інвалідом 2 групи внаслідок психічного захворювання, та проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , так як має обмеження самообслуговування та обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хворий ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду (а.с.11).

В Управлінні соціального захисту населення Надвірнянської РДА заявник ОСОБА_3 оформив державну допомогу по догляду за ОСОБА_2 , яку здійснював з 01.05.2023р. по 31.10.2023р. та з 01.05.2024 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідками про отримання допомоги, виданої Управлінням соціального захисту населення Надвірнянської РДА за №2961 від 10.10.2023 р. та №1997 від 13.05.2024 р. (а.с.9-10)

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.18).

Під час спільного проживання заявник ОСОБА_1 дбав про ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, дбав про його стан здоров`я, у разі потреби супроводжував його до лікарні, оплачував його лікування, що підтверджується результатом лабораторних досліджень за замовленням №564142067 від 07.03.2024 р.; результатом лабораторних досліджень за замовленням №564142048 від 07.03.2024р.; заявкою № OOD302-24 від 19.03.2024 р.; висновком мультидисциплінарної комісії від 27.03.2024р.; довідкою КНП «Делятинськнй центр первинної медико-санітарної допомоги» від 14.05.2024 р. (а.с.12-16).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є дружиною заявника пояснила, що проживає з ОСОБА_2 по сусідству з 1995 року. У 2018 році вона з чоловіком забрали його жити до себе, тому що останній сім`ї та дітей не мав, батьки його та брат померли раніше. ОСОБА_2 хворів на психічну хворобу, та після того, як він одного разу ледве не спалив свою хату, вони з чоловіком постійно доглядали за ним, купували ліки, речі, годували, він жив у їхній родині як член сім`ї. У 2023 році ОСОБА_2 дістав онкозахворювання, чоловік їздив з ним до лікарні на обстеження та лікування. Коли у травні 2024 року ОСОБА_2 помер, вона разом з чоловіком займалися організацією поховання, потім поставили на могилі пам`ятник.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є сватом заявника пояснив, що родину заявника знає 8-9 років, а ОСОБА_2 з дитинства, разом ходили до школи. З часом у ОСОБА_2 посилилися прояви психічної хвороби, він став дуже агресивним, односельці не хотіли з ним спілкуватися, тому що від нього можна було очікувати різні неприємні ситуації. Із заявником ОСОБА_2 знайшов спільну мову, слухався заявника та попросився до них жити, на що заявник погодився і забрав до себе проживати. ОСОБА_2 жив із заявником як член їх родини 6-7 років до самої смерті, робив посильну домашню роботу, спільно харчувався. Заявник піклувався про ОСОБА_6 , лікував його, купляв речі та одяг.

Показання обох свідків є узгодженими між собою, логічними, послідовними, відповідають письмовим доказам, наявним у справі, та підтверджують встановлені судом обставини щодо проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю протягом тривалого часу до дня його смерті.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2007 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року по справі N 644/5818/18 (провадження N 61-8569св19), при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Вказані висновки узгоджуються також з позицією Верховного суду, викладеною в постанові 19 квітня 2023 року по справі N 308/10705/20 (провадження N 61-3317св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц(провадження N 14-283цс18) також вказано, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, а також узгодженими та послідовними показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 211 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністра Юстиції України N 20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від10 січня 2019 року у справі N 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом із з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті останнього не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки цей факт підтверджено наданими письмовими доказами, показами свідків, та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 76, 89, 259, 263 - 265, 293, 294, 315, 318, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав разом із ним в АДРЕСА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник заявника: адвокат Куций Олександр Степанович, адреса місцезнаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Гетьмана Мазепи, 25 А.

Заінтересована особа: Делятинська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, , адреса місцезнаходження: 78442, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, сел. Делятин, вул. 16 Липня, буд. 273.

Повний текст рішення складений 18.12.2025.

Суддя Т.А. Бурдун