Справа № 164/1711/24 Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р. В.
Провадження № 22-ц/802/1376/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Федонюк С. Ю.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача Пивоварова В. І.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «ФК «Вектор Плюс» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 30 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком (далі АКБ) «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0201/1107/88-530, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55 000,00 доларів США на строк з 30 листопада 2007 року по 30 листопада 2017 року, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

22 січня 2010 року між Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Сведбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року.

В подальшому 22 квітня 2010 року між тими ж сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року.

22 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (поручитель) і ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір поруки № 0201/1107/88/530-Р-1 (фізична особа за фізичну особу).

Сторони договору визначили, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 42 532,49 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 2 886,85 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентах складає 1 449,59 доларів США, а також визначили, що, починаючи з 10 червня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у розмірі 600,00 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

Позивач також зазначав, що позичальник ОСОБА_2 , починаючи з кінця 2012 року перестав сплачувати чергові платежі по договору, внаслідок чого станом на 18 липня 2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 52 029,75 доларів США, з яких заборгованість по основній сумі кредиту 44 531,95 доларів США, заборгованість за процентами 2 404,62 доларів США, заборгованість по комісії 0,00 доларів США, заборгованість по пені 5 093,18 доларів США. Період прострочення за кредитним договором складає більше 90 днів.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу, за умовами якого право вимоги за вказаним кредитом перейшло до нового кредитора ТзОВ «ФК «Вектор Плюс».

Покликаючись на зазначені обставини та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 000,00 доларів США, а також просив стягнути з відповідачів у свою користь судові витрати.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року у цій справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну підтримав, просив скаргу задовольнити, представник відповідачів апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона позивача не довела суду, що позичальник не повернув кредитору суму кредиту, а також суд дійшов висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 ЦК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Порушення права пов?язане з позбавленням його суб?єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір № 0201/1107/88-530, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55 000,00 доларів США на строк з 30 листопада 2007 року по 30 листопада 2017 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається банком у готівковій формі через касу банку на підставі заяви позичальника з урахуванням вартості і ліквідності майна, що передається позичальником в іпотеку банку. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1, а. с. 20, 21).

22 січня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та позичальником ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, за умовами якого сторони виклали кредитний договір № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року в новій редакції (т. 1, а. с. 23-28).

22 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, за умовами якого на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , складає 42 532,49 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 2 886,85 доларів США; розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 1 449,59 доларів США (у тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за кредитом); розмір строкової заборгованості по процентах за кредитним договором на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 163,54 доларів США.

Крім того сторони договору домовились, що з урахуванням пункту 2 договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника, складає 46 868,93 доларів США (т. 1, а. с. 22).

22 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір поруки № 0201/1107/88/530-Р-1, за умовами якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, у розмірі 46 868,93 доларів США строком до 30 листопада 2022 року з процентною ставкою 11,90 % річних за їх використання (т. 1, а. с. 28 зворот, 29).

Судом також встановлено, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 55 000,00 доларів США.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року (т. 1, а. с. 16-19).

З реєстру заборгованості боржників від 28 листопада 2012 року убачається, що заборгованість боржника ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 28 листопада 2012 року по основній сумі кредиту складає 44 881,56 доларів США, заборгованість по процентам складає 2 404,62 доларів США (т. 1, а. с. 9).

Таким чином, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов?язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28 листопада 2012 року складала 47 286,18 доларів США.

Будь-яких доказів, які б спростовували зазначені обставини, сторона відповідача суду не надала.

Крім того, відповідачі не подали суду доказів (розрахунку) на підтвердження погашення ними заборгованості за кредитним договором.

У своїй позовній заяві позивач ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 000,00 доларів США.

Сторона відповідача надала суду копії квитанції, з яких убачається, що позичальник ОСОБА_2 у 2012 році сплатив на погашення кредитної заборгованості 34 000,00 грн, що, як вважав суд першої інстанції, на час внесення цих платежів було еквівалентно 5 000,00 доларів США.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що кошти, які позивач просив стягнути з відповідачів у цій справі у розмірі 5 000,00 доларів США, були погашені.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).

Як передбачено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Колегія суддів також не погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Згідно зі статтею 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов`язано його початок.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 55 000 доларів США строком до 30 листопада 2017 року.

22 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» (новий кредитор) і позичальником ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, за умовами якого на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , складає 42 532,49 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 2 886,85 доларів США; розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 1 449,59 доларів США (у тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за кредитом); розмір строкової заборгованості по процентах за кредитним договором на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень складає 163,54 доларів США. Сторони домовились внести зміни до пункту 1.1 кредитного договору та встановили, що строк користування кредитом продовжено до 30 листопада 2022 року включно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби GOVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-GOV-2, з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Строк дії такого карантину неодноразово продовжувався і був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби GOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-GоV-2».

Разом з тим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» був введений воєнний стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, судом встановлено, що строк дії кредитного договору від 30 листопада 2007 року було продовжено до 30 листопада 2022 року, з позовом до суду ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося 25 липня 2024 року.

З врахуванням наведеного та того, що строк позовної давності продовжується на строк дії карантину та на строк дії воєнного стану, колегія суддів доходить висновку, що позивачем ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» строк позовної давності не пропущений.

Таким чином судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 взяті на себе зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22 квітня 2010 року (дата укладення між сторонами договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору) утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 46 868,93 доларів США.

Новий кредитор ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» пред?явило в суд позов про солідарне стягнення з позичальника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 000,00 доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 394 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 08 жовтня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» заборгованість за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_2 , у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок за подання позовної заяви, 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок за подання апеляційної скарги, а саме по 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді