Справа № 161/7685/25
Провадження № 2/161/3125/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріально та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що позивачі є співвласниками квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 володіє 1/3 частки, а ОСОБА_4 - 2/3 частки). 03.08.2024 року, наприкінці дня, близько 18:00-19:00 години, ОСОБА_4 перебуваючи у власній квартирі почула незрозумілий шум, який привернув її увагу. Після цього вона виявила, що по стелі її квартири стікає вода. 3 огляду на ситуацію, вона одразу зрозуміла, що витік води походить з квартири, розташованої поверхом вище. 05.08.2024 року комісією в складі майстрів дільниць ЖКП №7 Гаврилюк Н.М., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було обстежена квартира АДРЕСА_2 . За результатами відповідного обстеження було складно Акт від 05.08.2024р., відповідно до якого зазначено, що при обстеженні було виявлено, що затоплення сталося 03.08.2024 р. з вище розміщеної квартири АДРЕСА_3 , власник ( ОСОБА_5 ). В квартирі АДРЕСА_4 затоплено: коридор - стеля (2 міжпанельних шви), стіни, спальня - стеля, частково стіни, віконний укіс (в кімнаті виконано ремонт); ванна - стеля по між панельному шву, частково стіна;- кухня - частково стеля, віконний укіс. Зі слів власника квартири АДРЕСА_3 , причина затоплення - зламалось кріплення бойлера, впав та вирвало шланг підводки холодної води до нього. Таким чином, відповідне затоплення відбулося із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , співвласниками якої є відповідачі.

Згідно проведеної будівельно-технічної експертизи встановлено розмір завданої матеріальної шкоди в наслідок затоплення квартири АДРЕСА_6 , яке мало місце 03.08.2024 року в цінах станом на 07.04.2025 р. становить: 76 841 гривня. Крім того, вказують, що затопленням належної їм квартири позивачам було завдано моральних страждань.

З врахуванням викладеного, просять стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди в користь позивача ОСОБА_3 25613, 67 гривень, та в користь позивача ОСОБА_4 51227, 33 гривень, а також завдану моральну шкоду солідарно з відповідачів в користь позивача ОСОБА_3 10000 гривень, та в користь позивача ОСОБА_4 20000 гривень.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріально та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири залишено без розгляду.

01 липня 2025 року від позивачів надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просили стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування матеріальної шкоди в користь позивача ОСОБА_3 15870, 67 гривень, та в користь позивача ОСОБА_4 31741,33 гривень, а також завдану моральну шкоду солідарно з відповідачів в користь позивача ОСОБА_3 10000 гривень, та в користь позивача ОСОБА_4 20000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на акт про залиття не відповідає встановленій формі, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом залиття квартири та наявності вини відповідачів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ( ОСОБА_3 володіє 1/3 частки, а ОСОБА_4 - 2/3 частки).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 430356311 від 06.06.2025 року квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 ( частини) - та ОСОБА_6 ( частини).

Також встановлено, що 03.08.2024 відбулось затоплення квартири АДРЕСА_6 .

Відповідно до акта від 05.08.2024 комісією у складі майстрів дільниць ЖКП №7 Гаврилюк Н.М., ОСОБА_11 , ОСОБА_10 була обстежена квартира АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_12 ), в будинку АДРЕСА_3 , після затоплення. При обстеженні було виявлено, що затоплення сталося 03.08.2024 з вище розміщеної квартири АДРЕСА_3 , власник ( ОСОБА_5 ). В квартирі АДРЕСА_4 затоплено: - коридор; - стеля (2 міжпанельних шви), стіни; - спальня стеля, частково стіни, віконний укіс (в кімнаті виконано ремонт); -ванна - стеля по між панельному шву, частково стіна; - кухня - частково стеля, віконний укіс. Зі слів власника квартири АДРЕСА_3 , причина затоплення - зламалось кріплення бойлера, впав та вирвало шланг підводки холодної води.

Відповідно до висновку №10/2025 будівельно-технічної експертизи від 19.06.2025 вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_6 загальною площею 62,0 кв. м. після затоплення квартири в цінах станом на 08.06.2025р. становить: 47 612,00 гривень. Розмір завданої матеріальної шкоди в наслідок затоплення квартири АДРЕСА_6 загальною площею 62,0 кв. м. після затоплення квартири в цінах станом на 08.06.2025р. становить 33 110,00 гривень.

Відповідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода ).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Так, встановивши, що 03.08.2024 внаслідок неналежного виконання відповідачами, які є співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , своїх обов`язків по утриманню належного їм майна відбулось затоплення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками якої є позивачі, суд прийшов до висновку про доведеність завдання позивачам матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням цього майна.

Факт затоплення підтверджується актом залиття від 05.08.2025. Крім того, відповідач ОСОБА_5 даючи пояснення в судовому засіданні не заперечувала факт залиття квартири позивачів, що був спричинений руйнуванням кріплення водонагрівача (бойлера), внаслідок чого було пошкоджено систему водопостачання, а саме відриву шланга холодного водопостачання під`єднаного до бойлера.

Водночас жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини у завданні шкоди стороною відповідачів надано не було.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири АДРЕСА_6 сталося з вини власників квартири АДРЕСА_5 , а саме відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів про те, що акт про залиття від 05.08.2024 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки належність та допустимість цього доказу підтверджується як змістом самого документа, так і поясненнями відповідача ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила факт затоплення внаслідок відриву шланга холодного водопостачання під`єднаного до бойлера.

Більше того, недотримання форми акта не спростовує факту залиття відповідачами квартири позивачів, а вказані в акті обставини відповідачами не спростовані.

Оскільки квартира АДРЕСА_6 , залиття якої відбулось з вини відповідачів, належить позивача на праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_3 належить 1/3 частки, а ОСОБА_4 - 2/3 частки, то відшкодування матеріальної шкоди повинно відбуватись відповідно до частки кожного з співвласників. Тому, з відповідачів слід стягнути в користь позивача ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 15870, 67 гривень, а в користь позивача ОСОБА_13 є. 31741, 33 гривень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивачів, що внаслідок залиття квартири, належної на праві власності, вони зазнали душевних страждань, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідачів, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вони зазнали в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачами моральна шкода є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 2000 гривень , по 1000 гривень кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 77 78, 263,265, 268, 282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в сумі 15870 гривень 67 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в сумі 31741 гривень 33 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 1000 гривень моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 гривень моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 18 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк