Справа № 202/7909/25
Провадження № 2/202/4459/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу № 202/7909/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

До початку розгляду справи по суті, дружина відповідача ОСОБА_2 , подала клопотання про долучення до матеріалів справи сповіщення сім`ї від 09.08.2025 року про зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє й на теперішній час.

Зі змісту копії сповіщення сім`ї №782 від 11 серпня 2025 року вбачається, що молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання службових обов`язків із забезпечення оборони України зник безвісти 09.08.2025 року в районі населеного пункту Степова Новоселівка, Куп`янського району, Харківської області, документ посвідчено підписами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та підписом начальника відділу цивільно-військового співробітництва, та відповідною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також було встановлено, що відповідно до відкритих даних, які розміщенні на офіційному сайті МВС України, в розділі «Розшукові обліки МВС», ОСОБА_1 вважається таким, що зниклий безвісти, датою зникнення безвісти зазначено 09.08.2025року, місце зникнення - Харківська область, Куп`янський район, населений пункт Степова-Новоселівка.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, - електронна база даних, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, їх невпізнані останки, наявність чи відсутність рішення суду про визнання осіб, зниклих безвісти, безвісно відсутніми або оголошення померлими, а також інших даних, що використовуються для забезпечення обліку осіб, зниклих безвісти, з метою їх розшуку.

Згідно ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Згідно ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.

Положеннями ч.1 ст. 252 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Окрім того, при вирішенні питання про зупинення провадження, судом було також взято до уваги правову позицію КЦС ВС, наведену в постанові від 28 травня 2025 року у справі № 473/4906/23, в якій касаційний суд дійшов висновку про те, що конструкція норми п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України має імперативний характер та покладає саме на суд обов`язок зупинити провадження у справі з цієї підстави, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

При розгляді питання про зупинення провадження у справі судом також враховано висновок Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року про обов?язок суду зупиняти провадження у справах за участю військовослужбовців (Справа 754/947/22), відповідно до якого під час дії воєнного стану суди мають виходити з того, що: Збройні Сили України та інші військові формування автоматично вважаються переведеними на воєнний стан. Тому для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (а також аналогічних норм ГПК і КАС) не потрібно додаткових підтверджень цього факту. Належним доказом для зупинення провадження є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі військовий квиток, наказ командира тощо. Якщо військовослужбовець не бажає, щоб провадження у його справі зупиняли, і наполягає на її розгляді (особисто чи через представника), суд повинен врахувати його волю та продовжити розгляд. Велика Палата Верховного Суду відступила від попередніх висновків Верховного Суду у справах № 756/3462/20, № 557/1226/23, № 904/4027/22 та № 852/2а-1/24, де питання зупинення проваджень вирішувалося інакше. Це рішення спрямоване на забезпечення балансу між правом військовослужбовця на участь у судовому процесі та особливостями проходження ним служби під час воєнного стану

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який офіційно вважається зниклим безвісти під час виконання службових обов`язків із забезпечення оборони України з 09.08.2025 року, а відтак беручи до уваги той факт, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану відповідач перебував на військовій службі, зважаючи на те, що в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим, а відповідач, перебуваючи на військовій службі вважається зниклим безвісти, тобто позбавлений можливості особистої участі в судових засіданнях, з метою недопущення порушення прав сторони в справі, в частині рівності прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а також недопущення порушення засад змагальності сторін, суд вбачає підстави для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст. 251 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі № 202/7909/25 (провадження № 2/202/4459/2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О. В. Маринін