Справа № 296/4647/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

представника позивача Козуба О. М.,

представника відповідача Тарнавського Г. М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ТзОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 квітня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4392014 (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 812,5 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Позичальник зобов`язався повернути кредит, проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином.

Кредитор ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 15 000 гривень.

26 січня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі, за Кредитним договором № 4392014 від 30 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» на підставі Договору 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 4392014 від 30 квітня 2021 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість не погашає, що зумовлює потребу звернення до суду з цим позовом.

Загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на дату звернення до суду становить 62 897,93 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 11 516,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49 881,93 гривень; заборгованість за комісіями - 1 500,00 гривень.

На підставі наведеного ТзОВ «Коллект центр» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 4392014 від 30 квітня 2021 року в розмірі 62 897,93 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 гривень.

25 серпня 2025 року Корольовським районним судом міста Житомира у цій справі ухвалено заочне рішення, яким ТзОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 25 серпня 2025 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

14 листопада 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Тарнавського Г. М. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору, який 30 квітня 2021 року укладено між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит на суму 15 000 гривень на строк 15 днів. Строк кредитування з 30 квітня 2021 року по 15 травня 2025 року. Пунктом 2.2.3 Кредитного договору встановлено, що після сливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Ураховуючи процентну ставку в розмірі 1,25 % від фактичного залишку кредиту, за кожен день користування кредитом позичальник сплачує 187,50 гривень. Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитом впродовж строку кредитування (15 днів) позичальник сплачує 2 812,50 гривень. На переконання представника відповідача, кредитор не мав правових підстав для продовження нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Доданий до позову розрахунок заборгованості, який здійснений первісним кредитором, свідчить, що ОСОБА_1 після закінчення строку кредитування, а саме: з 16 травня 2021 року, почав здійснювати платежі на погашення кредитної заборгованості. Сплачені відповідачем кошти в розмірі 10 228 гривень зараховані первісним кредитором на погашення відсотків. Враховуючи те, що відповідно до умов Кредитного договору розмір відсотків становить 2 812,50 гривень, то решта коштів має бути зарахована на погашення основної заборгованості (тіла кредиту). Крім того, представник відповідача заперечує вимоги позову про стягнення комісії в розмірі 1500 гривень. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

20 листопада 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що сторонами Кредитного договору погоджено умову про продовження строку кредитування у разі наявності непогашеної заборгованості та таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника.Сторони Кредитного договору погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання.

25 листопада 2025 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

08 грудня 2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення.

Представник позивача ТзОВ «Коллект центр» Козуб О. М. у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Тарновський Г. М. у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, заперечуючи здійснений позивачем розрахунок заборгованості. За своїм змістом пояснення представника відповідача відповідали позиції, викладеній ним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд установив, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №4392014 (Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 гривень (п.1.2 Кредитного договору).

Кредит надається строком на 15 днів з 30 квітня 2021 року (строк кредитування) (1.3 Кредитного договору).

Термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15 травня 2021 року (п. 1.4 Кредитного договору).

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4312,50 гривень в грошовому виразі та 42,946 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 19312,50 гривень.

Комісія за надання кредиту становить 1 500 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово ( п.1.5.1 Кредитного договору).

Проценти за користування кредитом: 2 812,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п.1.7 Кредитного договору).

За змістом пункту 2.2.1 Кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору.

Пунктом 2.2.2 Кредитного договору встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Пунктом 2.3.1.1 Кредитного договору визначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 Кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 Кредитного договору).

Вказаний вище договір про споживчий кредит укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Кредитного договору). Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) (п.6.2 Кредитного договору).

Суд ураховує, що відповідач ОСОБА_1 визнає факт укладення ним Кредитного договору та отримання на його підставі кредитних коштів в розмірі 15 000 гривень.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 15 000 гривень також підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс», призначення платежу: кошти згідно договору 4392014.

26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 4392014 від 30 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Наведене підтверджено копією акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, а також реєстром боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. Відповідно до п.2.1 вказаного Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору №1001/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4392014 від 30 квітня 2021 року в загальній сумі 62 897,93 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 509,510,526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (статті 612 ЦК України).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 15 000 гривень строком на 15 днів, дата повернення кредиту 15 травня 2021 року. Проценти за користування кредитом: 2 812,50 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за видачу кредиту 1 500 гривень.

Додатком № 1 до Кредитного договору є Графік платежів, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався 15 травня 2021 року сплатити 19 312,50 гривень (15 000 + 2 812,50 + 1 500).

Досліджуючи здійснений первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» розрахунок заборгованості, суд установив, що в період погодженого сторонами Кредитного договору строку кредитування (15 днів) з 30 квітня 2021 року до 16 травня 2021 року ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу на виконання умов Кредитного договору.

В подальшому відповідач сплачував заборгованість, здійснюючи відповідні платежі, які були зараховані первісним кредитором на погашення комісії за пролонгацію, на погашення процентів за користування кредитом та на погашення тіла кредиту.

Станом на 26 січня 2022 року ТзОВ «Мілоан» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 43 199,73 гривень, з яких 11 516 гривень тіло кредиту; 33 183,73 гривень проценти за користування кредитом та 1 500 гривень комісія.

До цієї заборгованості ТзОВ «Вердикт Капітал» донарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період з 26 січня 2022 року до 23 лютого 2022 у розмірі 16 698,20 гривень за відсотковою ставкою 5 % в день.

Установлено, що ОСОБА_1 сплатив на виконання умов Кредитного договору в загальному розмірі 17 196 гривень.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Суд ураховує, що погодженим строком кредитування у цій справі є період з 30 квітня по 15 травня 2021 року (15 календарних днів).

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 вчиняв дії з метою пролонгації Кредитного договору. Вказана обставина стороною позивача належним чином не доведена, оскільк сам факт зарахування первісним кредитором сплачених відповідачем коштів на комісію "за пролонгацію" не дозволяє суду встановити умови такої пролонгації, зокрема, її строк.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Здійснивши тлумачення умов Кредитного договору, суд дійшов висновку, що передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони Кредитного договору не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено.

Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам кредитор нараховує проценти саме за «користування позикою», а не як відповідальність за порушення зобов`язання.

А тому, суд дійшов висновку, що кредитор у спірних правовідносинах має право на стягнення з позичальника заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, розрахованих виключно в межах строку кредитування, тобто з 30 квітня 2021 року по 15 травня 2021 року.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту.

З Кредитного договору вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодився з цією умовою договору, а тому позивач вправі вимагати повернення комісії за видачу кредиту в розмірі 1 500 гривень.

Суд ураховує, що загальна вартість кредиту для ОСОБА_1 за умовами Кредитного договору становить 19 312,50 гривень, з яким 15 000 гривень тіло кредиту; 2 812,5 гривень проценти за користування кредитом та 1 500 гривень -комісія за видачу кредиту (одноразова).

Також суд ураховує, що ОСОБА_1 сплатив на виконання Кредитного договору 17 196 гривень. Таким чином, розмір заборгованості за Кредитним договором становить 2 166,50 гривень (тіло кредиту), виходячи з розрахунку (19 312,50 17 196).

З наведених мотивів суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 81,39 гривень.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 02.09.2024 укладено договір №02-09/2024-7 про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 31.03. 2025 ФОП ОСОБА_2 надав правові послуги ТОВ «Коллект Центр» в цій справі на загальну суму 16 000 гривень.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати.

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокатом, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

До таких же висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) (п.63).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року в розмірі 2 166 (дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 81 (вісімдесят одну) гривню 39 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код в );

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного рішення суду - 17 грудня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК