УХВАЛА

12 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 127/18757/23

провадження № 61-15439ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», про визнання недійсною оцінки майна, визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В. (далі - приватний виконавець Тимощук В. В.), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс»), в якому просила суд:

-визнати недійсною оцінку майна згідно «Звіту про визначення ринкової вартості трикімнатної квартири, що розташована на першому поверсі трьохповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » від 23 листопада 2021 року, проведену ТОВ «Експертсервіс.юа»;

- визнати недійсними електронні торги по лоту № 505920 з примусової реалізації нерухомого майна - трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведені 28 січня 2022 року ДП «СЕТАМ», оформлені протоколом № 567967 від 04 лютого 2022 року та актом про реалізацію предмета іпотеки від 10 лютого 2022 року;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Бєлої О. М. від 06 жовтня 2022 року, № 65057212 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, виданого 06 жовтня 2022 року приватним нотаріусом

Бєлою О. М., реєстровий номер 1230.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними електронні торги (реєстраційний номер лота - 505920)

з примусової реалізацій нерухомого майна - трикімнатної квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , проведені 28 січня 2022 року.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Бєлої О. М. від 06 жовтня 2022 року, індексний номер 65057212, про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставного майна, виданого 06 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Бєлою О. М., за реєстровим № 1230.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір з: приватного виконавця

Тимощука В. В. - 357,86 грн, ДП «СЕТАМ» - 357,86 грн, ОСОБА_2 - 1 431,47 грн.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви приватного виконавця Тимощука В. В. про стягнення судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року апеляційні скарги АТ «Райффайзен Банк», ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Тимощука В. В., ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 11 липня 2025 року, а також апеляційну скаргу приватного виконавця

Тимощука В. В. на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року, залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2025 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2025 року - без змін.

10 грудня 2025 року представник ДП «СЕТАМ» - Козмінська М. В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року (повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 08 грудня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст постанови нею ДП «СЕТАМ» через підсистему «Електронний суд» 08 листопада 2025 року (субота), що підтверджено доказами.

Дослідивши клопотання заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ДП «СЕТАМ» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, передбаченому законодавством.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті,

в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2023 році та заявляла 3 позовні вимоги немайнового характеру.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

ДП «СЕТАМ» оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині двох задоволених позовних вимог.

Отже, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір

у розмірі 3 435,52 грн ((1 073,60*3)*200%)*0,8=3 435,52).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду

з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи

в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 копій цієї касаційної скарги заявник не надав.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Державного підприємства «СЕТАМ» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити Державному підприємству «СЕТАМ» процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 липня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць