Справа № 369/8075/23
Провадження № 2-н/369/3627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., перевіривши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" про видачу судового наказу про стянення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стянення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У випадку пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто шляхом подання до суду заяви про видачу судового наказу, останній може бути виданий, але за умови дотримання встановлених статтями 162, 163, 164 ЦПК України правил підсудності, вимог щодо оформлення заяви, а також відсутності підстав для відмови у його видачі, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Згідно відповіді № 948929 від 06 грудня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відомостей щодо місця реєстрації боржника, ОСОБА_1 , не знайдено, боржник зареєстрованим в м. Києві та Київській області не значиться.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону, щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, від 03 листопада 2020 року, №950-IX, розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнити пунктом 3-1 такого змісту: 3-1. До набрання чинності законом України, щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 01 січня 2022 року».

Разом з тим, 23 грудня 2022 року набув чинності Закон №2808-IX «Про внесення змін в прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку із утворенням (ліквідацією) районів».

Визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року № 638/1988/17 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» надавало житлово-комунальні послуги саме за місцем знаходження нерухомого майна. Місцем знаходження майна, щодо якого виникла заборгованість є: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Таким чином, встановлено, що справа не належить до територіальної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Ірпінський міський суд Київської області, за правилами виключної підсудностіза місцем знаходження майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо буде встановлено, що заяву подано з порушенням правил підсудності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 30, 160, 162, 163, 165, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У видачі судового наказу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ" про стянення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА