Справа № 473/3653/25 Головуючий у 1-й інстанції Вуїв О. В.
Провадження № 22ц/812/2210/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіоновою О. В.,

із секретарем: Коростієнко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за апеляційною скаргою

Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

(далі ГУ ПФУ в Луганській області)

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вуїва О. В. у приміщенні суду в місті Вознесенську Миколаївської області о 14 год 10 хв зі складанням повного рішення, у справі

за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи ГУ ПФУ в Луганській області,

Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану

у Вознесенському районі Миколаївської області

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

(далі Вознесенський ВДРАЦС),

Міністерство оборони України

про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свою представницю, звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її сином ОСОБА_2 , який має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтво про народження сина, як і свідоцтво про реєстрацію шлюбу між нею та батьком дитини були видані російською мовою, внаслідок чого під час отримання паспорту сином та перекладу його прізвища була допущена помилка в написанні прізвища.

Тому за різним перекладом прізвища матері та її дитини, у заявниці прізвище зазначено, як « ОСОБА_4 », а її сина, як « ОСОБА_5 ».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України сина заявниці призвано на військову службу під час мобілізації та при виконанні бойового завдання ОСОБА_3 зник безвісти 15 грудня 2023 року та 26 квітня 2024 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Заявниця, як мати особи, що зникла безвісти за особливих обставин, у червні 2025 року звернулася до відділу пенсійного фонду з метою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Втім, рішенням ГУ ПФУ в Луганській області їй було відмовлено у переведенні пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, у зв`язку з розбіжностями у прізвищі заявниці та її сина, якому надано статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Посилаючись на неможливість виправлення помилки у прізвищі сина, який зник безвісти за особливих обставин, заявниця просила встановити факт родинних стосунків, який для неї має юридичне значення.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2025 року за заявою ОСОБА_1 відкрито провадження та до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено ГУ ПФУ в Луганській області та Міністерство оборони України.

26 серпня 2025 року ГУ ПФУ в Луганській області надіслало відзив на заяву, у якому її вимоги не визнала, посилаючись на відсутність доказів, які доводять факт родинних стосунків, та необхідність розгляду пред`явлених вимог не в окремому провадженні, а шляхом подачі позову, оскільки після вирішення цього питання заявниця буде вирішувати спір з метою призначення їй пенсії.

Від інших заінтересованих осіб відзивів на заяву не подано.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року заява ОСОБА_1 задоволена, ухвалено про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з доведення заявницею факту родинних стосунків з сином, який має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та відсутністю спору про право.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Луганській області, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи просить його скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування скарги зазначає, що факт, про встановлення якого просила заявниця, підлягає розгляду в порядку позовного, а не окремого провадження.

Крім того, доказів на підтвердження родинних стосунків заявницею не надано.

Вказує на відсутність підстав для переведення заявниці з пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника, у призначенні якої їй відмовлено не лише з підстав різного написання її прізвища та прізвища годувальника, а ще і за недоцільністю.

Відзивів на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

Справу розглянуто за відсутністю її учасників за їх належного повідомлення та відсутністю клопотань та заяв заінтересованої особи ГУ ПФУ в Луганській області та наявності заяви про розгляд справи без участі заявниці та її представниці.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 1974 року заявниця уклала шлюб та в свідоцтві про реєстрацію шлюбу прізвища чоловіка та дружини зазначені російською мовою, як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » (а.с.7)

У подружжя « ОСОБА_8 » (російською мовою) ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Вознесенську Миколаївської області народився син « ОСОБА_9 » (а.с.8), якому 21 липня 1995 року видано паспорт громадянина України двома мовами (а.с.9-11), де російською мовою його особисті дані зазначені правильно, як « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », а державною українською мовою переклад особистих даних в частині написання його прізвища зроблено неправильно, а саме неправильно визначена друга літера у прізвищі, як « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_4 ». В той час як прізвище заявниці перекладено правильно, як « ОСОБА_4 » (а.с.5-6).

Родина ОСОБА_4 : батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 проживали разом у АДРЕСА_1 , де є зареєстрованими (а.с.11, 14-16).

Чоловік заявниці ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37).

За наведених обставин, слід виснувати, що прізвище родини « ОСОБА_8 » (російською мовою) або українською « ОСОБА_4 » під час його перекладу з російської мови на українську було правильно перекладено для батька та матері родини, і неправильно застосована його транскрипція під час перекладу прізвища сина, оскільки в паспорті його особисті дані російською мовою зазначені правильно, а переклад українською зроблено з помилкою у другій літері, не як « ОСОБА_4 », а як « ОСОБА_5 ».

Отже, належним чином дослідивши надані заявницею до суду документи, які узгоджуються між собою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , і такі розбіжності виникли виключно під час неправильного перекладу прізвища її сина при видачі паспорту громадянина України.

Ці обставини є доведеними та беззаперечно свідчать на користь заявлених вимог, внаслідок чого не потребують додаткового доказування за допомогою інших доказів, на чому наполягало управління пенсійного фонду у змісті апеляційної скарги.

Не є слушними, у цьому розумінні, також доводи заінтересованої особи в частині наявності спору та необхідності розгляду заявлених вимог в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, за обставинами, встановленими у даній справі слід категорично визначити, що встановлення факту родинних відносин заявниці з сином, як особи, безвісно зниклої під час особливих обставин, не призведе до наступного вирішення спору про право цивільне, а усуне недоліки раніше поданої нею заяви з метою вирішення компетентним органом питання про переведення заявниці з пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника.

Іншого порядку встановлення такого факту не передбачено, у зв`язку з неможливістю виправити помилку в написанні прізвища сина заявниці, якому надано статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, оскільки за положеннями статей 25-26 ЦК України, а також статей 4 та 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначається, що надання такого статусу не зменшує обсяг цивільної правоздатності цієї особи, однак визначає неможливість самостійно мати цивільні права та обов`язки. В той час, як родичи особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають права на свій соціальний захист та захист прав і інтересів такої особи відповідно до статей 4, 5, 6 цього Закону.

Таким чином, підтвердження факту, що має юридичне значення з метою встановлення родинних стосунків з особою, зниклою безвісти за особливих обставин, має юридичне значення для заявниці та є підставою для подачі нею документів у позасудовому порядку для прийняття компетентним пенсійним органом відповідного рішення, яке у випадку незгоди з ним, може бути оспорено заявницею в порядку іншої, адміністративної юрисдикції, у якій встановлення юридичних фактів не передбачено.

Тобто спору про право цивільне між заявницею та відповідним пенсійним органом немає.

Тому доводи апелянта з приводу порушення процесуального порядку розгляду заявлених вимог в цивільному процесі є неприйнятними, а звернення заявниці, яке нею подано в порядку окремого цивільного провадження відповідає положенням статей 293, 315 ЦПРК України.

Підстав для перерозподілу витрат в суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова