Київський районний суд м. Полтави
Справа № 546/554/25
Провадження №2/552/2462/25
РІШЕННЯ

іменем україни

10.12.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Голуб Володимир Володимирович,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення гонорару за невиконання умов договору про надання правничої допомоги, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про повернення гонорару за невиконання умов договору про надання правничої допомоги.

В позовній заяві посилався на те, що 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №1 про надання правничої допомоги (юридичних послуг).

Після тривалого часу, більше як трьох місяців бездіяльності адвоката Місіка О.Р. з часу підписання даного договору сторонами, позивач 05 лютого 2025 року звернувся до адвоката із заявою про розірвання договору та повернення коштів гонорару в сумі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень, які сплачені ним в день підписання договору 25.10.2024 року.

Дана заява була обґрунтована тим, що незважаючи на виплату всього гонорару за договором, адвокат Місік О.Р. так і не приступив до виконання умов договору чим порушив умови договору, присягу адвоката України та правила адвокатської етики.

Його заява була проігнорована адвокатом.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 15000,00 грн.

Ухвалою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 12 червня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави (а.с.13-14).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не надав.

Надав письмові пояснення, у яких проти позовних вимог заперечив (а.с.51-52).

Зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

25 жовтня 2024 року ним та позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг) №1. На виконання умов договору позивач сплатив йому гонорар у розмірі 15000 грн.

В межах дії договору адвокатом було виконано таку фактичну роботу:

підготовлено та направлено два адвокатські запити,

надано консультацію позивачу,

здійснено аналіз наданих позивачем документів.

Таким чином частина гонорару була відпрацьована та не підлягає поверненню.

05.02.2025 позивач ініціював дострокове розірвання договору.

Діючи добросовісно та з метою уникнення конфліктної ситуації, відповідач повернув позивачу 12000 грн. Повернення грошових коштів здійснено через банківську картку його помічника ОСОБА_4 .

Сума 3000 грн ним була залишена як оплата фактично виконаної роботи.

Тому відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з нього коштів відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно.

При цьому в день розгляду справи він звернувся до суду з клопотанням про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Відповідачем зава про участь в судовому засіданні в режимі відеоконфренції подана в день розгляду справи за кілька годин до судового засідання, тобто з порушенням встановленого законом порядку.

Тому в задоволенні даної заяви судом було відмовлено.

Враховуючи, що в судове засідання відповідач не з`явився повторно, згідно ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2024 року адвокатом Місіком Олександром Ростиславовичем (в договорі зазначений як адвокат) та ОСОБА_1 (в договорі зазначений як клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг)№1.

Згідно договору адвокат приймає доручення від клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах визначених договором про надання правової допомоги у будь-яких судах будь-якої інстанції, прокуратурі, правоохоронних органах, будь-яких інших державних та недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях.

Подальші доручення на вчинення юридичних дій в інтересах клієнта оформляються додатковою угодою.

За виконання даного договору адвокату сплачується гонорар у розмірі встановленому договором (а.с. 4-5).

Як передбачено додатком №1 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) №1 від 25.10.2024, цей договір є невід`ємним додатком до договору №1 від 25.10.2024 в частині розміру та порядку оплати гонорару.

Згідно цього додатку розмір гонорару адвоката становить 15000 грн.

При цьому даний додаток до договору підтверджує оплату клієнтом послуги у вказаному розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

4) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Змістом договору детально не передбачено яку саме правову допомогу, з яких питань, у яких органах, установах, організаціях, тощо, мав надати клієнту адвокат.

Як передбачено ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правничої допомоги припиняється його належним виконанням.

Договір про надання правничої допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг)№1 від 25 жовтня 2024 року у розділі 3 передбачає, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) або до його припинення внаслідок підстав, визначених законодавством України.

Цей договір може бути розірваний згідно вимог чинного законодавства України.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_1 05 лютого 2025 року направив адвокату Місіку О.Р. заяву про розірвання договору і повернення коштів (а.с. 7-9).

У даній заяві зазначив, що адвокат ОСОБА_2 не виконує умови договору протягом трьох місяців з дня укладення договору, тому у нього виникло право на розірвання договору.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вимагав розірвання договору та повернення гонорару в розмірі 15000 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 04 березня 2025 року повернув позивачу кошти сумі 12000 грн, чим фактично погодився на розірвання договору.

Як встановлено, вказані кошти на рахунок ОСОБА_1 , вказаний ним у заяві про розірвання договору, відповідач повернув через іншу особу ОСОБА_4 , шляхом перерахування з його картки (а.с. 53).

Те що вказане перерахування коштів було спрямовано саме на повернення ОСОБА_2 частини коштів, одержаних ним як гонорар за договором про надання правничої допомоги, підтверджується наявністю у відповідача платіжної інструкції про проведення даного платежу від 04.03.2025 (а.с. 53).

При цьому як призначення платежу у вказаній платіжній інструкції вказано: «Переказ власних коштів, оплата розрахункової суми за договором №1 від 25.10.2024».

Факт одержання зазначених коштів на свій картковий рахунок ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав.

Тому суд відхиляє доводи позивача, що оскільки з ОСОБА_4 у нього не було будь-яких договірних відносин, а тому ОСОБА_4 в будь-який час може вимагати повернення йому вказаних коштів.

Даний платіж спрямований саме на повернення коштів (в платіжній інструкції вказано як «розрахункова сума») згідно договору від 25 жовтня 2024 року №1, стороною у якому ОСОБА_4 не був. Кошти реально надійшли на рахунок позивача, що він визнає. Тому суд встановив, що даним перерахуванням коштів на виконання доручення відповідача про повернення коштів позивачу фактично повернуто 12000 грн. із 15000 грн, які ним були сплачені як гонорар адвоката.

На час розгляду справи докази того, що ОСОБА_1 повернув кошти в сумі 12000 грн ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

У своїх поясненнях відповідач зазначив, що в межах дії договору ним було виконано таку фактичну роботу:

підготовлено та направлено два адвокатські запити,

надано консультацію позивачу,

здійснено аналіз наданих позивачем документів.

Таким чином вважає, що частина гонорару не підлягає поверненню, оскільки була відпрацьована.

Будь-який акт приймання-передачі наданих послуг сторони не підписували, та до матеріалів справи таких документів не долучили.

Договором від 25 жовтня 2024 року №1 тарифи на виконання адвокатом окремих видів робіт не передбачені.

Таким чином відповідач не довів, що саме такі роботи ним були виконані, а також не довів їх вартість.

Яким чином відповідач оцінив підготовку та направлення двох адвокатських запитів, надання консультації позивачу та здійснення аналізу наданих позивачем документів на суму 3000 грн, матеріали справи доказів не містять.

В той же час, судом встановлено, що принаймні один із двох запитів адвокатом підготовлено неякісно, до нього внесено невірні особисті дані позивача ОСОБА_1 , що виключало одержання коректної відповіді на такий запит.

Так у тексті адвокатського запиту на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач зазначив невірну дату народження ОСОБА_1 , а саме вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 замість правильного: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 71)

Надавши суду копію адвокатського запиту, який не відповідає тому, який дійсно ним був надісланий на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач діяв недобросовісно.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано належних доказів, якими б підтверджувалось би надання позивачу послуг на суму 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3000 грн в рахунок повернення гонорару, сплаченого ним згідно договору про надання правничої допомоги.

За відсутності достатніх даних щодо причин надання відповідачем до суду копії адвокатського запиту, що не в повній мірі відповідає копії адвокатського запиту, що ним був направлений на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд не вважає можливим застосування до відповідача заходів процесуального примусу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки позов судом задоволено частково (позов задоволено на 20%), з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 242,24 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення гонорару за невиконання умов договору про надання правничої допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн, що були сплачені позивачем як гонорар адвоката, 242,24 грн на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, а всього стягнути 3242,24 грн. (три тисячі двісті сорок дві гривні двадцять чотири копійки).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12.12.2025 року.

Головуючий О.А. Самсонова