ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 753/19298/23

провадження № 61-1861св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Ідея»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Ідея» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 рокуу складі колегії суддів: Нежури В. А., Мережко М. В., Невідомої Т. О.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Ідея» (далі - ОК «Ідея») про захист прав споживачів, розірвання угоди, стягнення коштів, моральної шкоди, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що у 2020 році він вирішив придбати квартиру в Київській області, у зв`язку з чим 11 серпня 2020 року між ним як замовником та ОК «Ідея» як виконавцем було укладено договір про надання послуг бронювання, за умовами якого виконавець протягом строку дії цього договору надає замовнику послуги з бронювання паю з метою забезпечення можливості замовника у майбутньому, але до закінчення строку дії цього договору, укласти з виконавцем кооперативну угоду (на визначених такою кооперативною угодою умовах) в майновій (натуральній) формі у вигляді (частини) нерухомого майна, що буде споруджене у житловому комплексі «Ідея», за адресою: АДРЕСА_1 , 4 поверх, загальною розрахунковою площею 37,0 кв. м. Розмір пайового внеску 537 970 грн, що відповідає розрахунковій вартості 1 кв. м в розмірі 14 800 грн.

Згодом, 27 серпня 2020 року між сторонами було укладено кооперативну угоду № 7/6/25 про сплату пайового внеску, відповідно до умов якої пайовик вносить до кооперативу пайовий внесок у грошовій або у іншій майновій формі, розмір якого становить 537 970 грн, а кооператив закріплює за пайовиком пай у пайовому фонді кооперативу, визначений згідно із реєстром паїв кооперативу ідентифікаційним кодом «7/6/25», надалі - «пай», про що до реєстру паїв вноситься відповідний запис.

Позивач виконав усі умови цієї угоди та станом на 27 серпня 2020 року вніс пайовий внесок у розмірі 537 970 грн, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з будівництва багатоквартирного житлового будинку, не передав об`єкт нерухомості, хоча повернення паю у майновій формі (передання майна у власність) мало відбутися з І кварталу 2022 року.

Листом від 30 червня 2023 року № 25-06/23 відповідач повідомив, що має на меті завершити роботи з будівництва, однак кожен інвестор має сплатити додаткові внески від 7 800 грн з 1 кв. м загальної площі квартири, що для позивача є абсолютно неприпустимо та не відповідає умовам підписаної сторонами угоди.

Станом на дату звернення до суду відповідач не здійснює будівельних робіт та передавати майно у власність не збирається. Тому позивач вважає, що у зв`язку з істотним порушенням умов договору є підстави для його розірвання, а сплачений ним пай підлягає поверненню.

Оскільки відповідач порушив зобов`язання, передбачені кооперативною угодою, то відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних за період з 01 січня 2022 року по 06 жовтня 2023 року в сумі 28 475,56 грн та інфляційні втрати за цей же період у розмірі 160 128,25 грн.

Крім того, систематичне уникнення відповідача від виконання своїх зобов`язань призвело до нервових зривів, душевних страждань та переживань позивача. Тому відповідно до статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив розірвати кооперативну угоду від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 про сплату пайового внеску, стягнути з ОК «Ідея» на його користь сплачений пайовий внесок у розмірі 537 970 грн, три проценти річних - 28 475,56 грн, інфляційні втрати - 160 128,25 грн, моральну шкоду - 50 000 грн, витрати на правову допомогу - 33 000 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано кооперативну угоду від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 по сплату пайового внеску, укладену між ОК «Ідея» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОК «Ідея» на користь ОСОБА_2 сплачений пайовий внесок у розмірі 537 970 грн.

Стягнуто з ОК «Ідея» на користь держави судовий збір в сумі 6 453,30 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого позивач не отримав того, на що розраховував при укладенні угоди. При цьому відповідач визнав, що він не має можливості виконати взяті на себе зобов`язання щодо об`єкта будівництва - квартири АДРЕСА_2 , а також повернути позивачу внесений пай в обумовленій угодою майновій формі за раніше визначеною вартістю (1 кв. м площі - 14 800 грн).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо терміну планового закінчення об`єкта будівництва, - перший квартал 2022 року, а згідно з пунктом 2.1.5 кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 пайовик має право вийти зі складу асоційованих членів кооперативу та забрати (повернути) свій пай у грошовій або майновій формі, то суди дійшли висновку про те, що позовні вимоги про розірвання укладеної сторонами кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 та про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого пайового внеску у розмірі 537 970 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суди вважали, що відсутні підстави для застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, а саме стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за вказаний позивачем період з 01 січня 2022 року по 06 жовтня 2023 року, оскільки обов`язок виконання грошового зобов`язання у відповідача виник після отримання позову.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо завданої йому моральної шкоди з вини відповідача, а долучені до позовної заяви документи не містять відомостей щодо причин погіршення стану здоров`я позивача, а отже на дають підстав для висновку щодо наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та погіршенням здоров`я позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14 лютого 2025 року представник ОК «Ідея» - адвокат Шапошніков І. Б. подав до Верховного Суду через підсистему Електронний суд касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволені позову.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20, у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 906/812/17, від 22 липня 2020 року у справі № 369/6303/19, від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19, від 04 квітня 2022 року у справі № 369/223/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 910/4390/21, від 15 березня 2023 року у справі № 295/3792/16, від 30 травня 2024 року у справі № 606/1047/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 757/25889/21, від 10 грудня 2024 року у справі № 638/18016/21.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

04 квітня 2025 року справа № 753/19298/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОК «Ідея» - адвоката Шапошнікова І. Б. мотивована тим, що кооперативною угодою від 27 серпня 2020 року та додатком № 1 до неї передбачено передачу квартири позивачу в якості повернення паю лише у разі наявності в сукупності таких умов:

1) відбувся вихід/виключення позивача із кооперативу;

2) позивач заявив про бажання повернути пай при виході із кооперативу саме в майновій формі;

3) позивач повністю сплатив пайовий внесок;

4) об`єкт введено в експлуатацію;

5) у члена немає іншої заборгованості перед кооперативом;

6) вартість майна, яке передається, еквівалентна розміру внесеного позивачем пайового внеску;

7) така передача не суперечить інтересам інших членів та самому кооперативу;

8) відповідне рішення прийнято загальними зборами кооперативу.

За відсутності хоча б однієї з перелічених умов повернення паю позивачу у майновій (натуральній) формі не можливе.

Однак позивач не виходив та його не було виключено зі складу членів кооперативу, не заявив про бажання повернути пай саме в майновій формі, загальними зборами кооперативу відповідне рішення не приймалося та пунктом 5.2.2 кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року визначено приблизний, а не конкретний строк можливості повернення паю у майновій формі. Тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що у відповідача виник обов`язок із повернення позивачу паю у майновій формі, та що такий обов`язок нібито настав з 1 кварталу 2022 року.

Оскільки зі сторони відповідача відсутній склад цивільно-правового правопорушення, ним не порушено умов кооперативної угоди, тим більше істотно, то відсутні підстави для розірвання цієї угоди та стягнення з ОК «Ідея» на користь ОСОБА_2 сплаченого пайового внеску у розмірі 537 970 грн.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 серпня 2020 між ОК «Ідея» (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) було укладено договір про надання послуг бронювання, за умовами пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з бронювання паю, а замовник у свою чергу зобов`язується оплатити виконавцю надані послуги у порядку, визначеному цим договором (т.1 а.с.28-31).

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору виконавець протягом строку дії цього договору надає замовнику послуги з бронювання паю з метою забезпечення можливості замовника у майбутньому, але до закінчення строку дії цього договору (пункт 5.1), укласти з виконавцем кооперативну угоду (на визначених такою кооперативною угодою умовах) в майновій (натуральній) формі у вигляді (частини) нерухомого майна, що буде споруджене у житловому комплексі «Ідея» за адресою (за текстом цього Договору - «пай»): АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , загальна розрахункова площа 37,0 кв. м, розмір пайового внеску 537 970 грн, що відповідає розрахунковій вартості одного квадратного метру в 14 800 грн.

В пункті 5.1 зазначеного договору сторони визначили, що цей договір вважається укладеним (набуває чинності) з моменту його підписання сторонами та отримання виконавцем від замовника оплати 100% вартості послуг (пункт 3.1 цього Договору). Цей договір діє до 21 серпня 2020 року.

27 серпня 2020 року між ОК «Ідея» (кооператив) та ОСОБА_2 (асоційований член кооперативу) було укладено кооперативну угоду № 7/6/25 про сплату пайового внеску, відповідно до умов якої пайовик вносить до кооперативу пайовий внесок у грошовій або у іншій майновій формі, розмір якого становить 537 970 грн, а кооператив закріплює за пайовиком пай у пайовому фонді кооперативу, визначений згідно із реєстром паїв кооперативу ідентифікаційним кодом «7/6/25», надалі - «пай», про що до реєстру паїв вноситься відповідний запис (т.1 а.с.32-37).

Ця угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та припиняється після повного виконання сторонами зобов`язань, передбачених цією угодою, а також додатковими угодами до неї (пункт 6.1).

Згідно з пунктом 4.2.2 угода може бути розірваною в односторонньому порядку за ініціативою кооперативу у зв`язку з простроченням сплати пайових внесків понад один місяць від графіку оплати за цією угодою; за ініціативою пайовика - за його бажанням у будь-якому випадку, без повідомлення про причини розірвання, якщо разом із таким зверненням пайовик подав заяву про добровільний вихід з кооперативу. Датою розірвання угоди є дата отримання кооперативом відповідного письмового звернення пайовичка.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 кооперативної угоди у випадку розірвання даної угоди кооператив вносить відповідний запис в реєстр паїв кооперативу про зняття закріпленого паю за пайовиком та повертає останньому всі здійснені за цією угодою внески у грошовій формі. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі на банківський рахунок пайовика, про реквізити якого пайовик зобов`язаним повідомити кооператив завчасно.

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань, передбачених цією угодою, якщо це невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, таких як: землетрус, повінь, страйки, рішення, постанови або розпорядження органів державної влади і управління, акти вандалізму третіх осіб, пожежі, урагани, епідемії, і інші стихійні лиха та техногенні катастрофи, повстання, ембарго, війна та воєнні дії будь-якого гину (включаючи громадянську війну), окупація, загальна (повна) мобілізація, порушення цивільною порядку, загальнонаціональні сутички та будь-які інші обставини, які знаходяться поза межами контролю сторін.

Сторона, яка посилається на обставини непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів повідомити іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі та надати відповідний сертифікат (довідку) торгово-промислової палати, а якщо це неможливо, то протягом 10 (десяти) днів з моменту, коли таке повідомлення стало можливим. Таке повідомлення повинно містити дані про характер обставин непереборної сили, приблизний термін їх дії та термін, в який передбачається виконання зобов`язань за даною угодою.

У разі виникнення обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню зобов`язань за цією угодою, термін виконання зобов`язань за угодою відсувається на час, протягом якого діють такі обставини і/або їх наслідки.

Повернення паю здійснюється у порядку, визначеному статтею 5 кооперативної угоди.

Зокрема, відповідно до пунктів 5.1-5.6 повернення паїв із досягненням цілей, завдань та інтересів кооперативу та пайовика може бути здійснено у грошовій або майновій (натуральній) формі.

Повернення паю здійснюється: 5.2.1 - виключно у грошовій формі - до кінця 4 (четвертого) кварталу 2021 року; 5.2.2 - у майновій (натуральній) шляхом передання пайовику певного майна або у грошовій формі - з початку 1 (першого) кварталу 2022 року (що вважається приблизним строком виконання цієї угоди).

Рішення про повернення паїв у натуральній формі приймається виключно Загальними зборами кооперативу і за умови, що таке повернення не може нанести шкоду відповідному виду діяльності кооперативу і виконання цієї угоди не зачепить інтересів інших членів кооперативу.

Якщо пайовик на дату виходу із кооперативу не вніс 100 % вартості паю, такий пай повертається йому виключно у грошовій формі.

Якщо повернення паю здійснюється у грошовій формі, виплата такого паю може бути проведена частинами у строк, який не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, наступного за роком виходом з кооперативу.

В пункті 5.6 кооперативної угоди сторони окремо домовились, що якщо повернення кооперативом паю здійснюється у грошовій формі (незалежно від причин), то пайовик додатково сплачує на користь кооперативу 3% від загального розміру пайового внеску, визначеного пунктом 3.3 цієї угоди (за обробку даних, їх перевірку, аналіз, підготовку проектів, обговорення, прийняття відповідних рішень, підготовку і оформлення документів). Така сплата здійснюється шляхом самостійного утримання кооперативом (на що пайовик цією угодою уповноважує кооператив) відповідної суми з грошових коштів, які повертаються пайовику, під час такого повернення (повернення паю у грошовій формі).

Крім того, сторонами було укладено додаток № 1 до кооперативної угоди № 7/6/25 про сплату пайового внеску від 27 серпня 2020 року, за змістом якого сторони домовилися, що за умови прийняття відповідних рішень, у т.ч. органами державної влади та місцевого самоврядування, отримання у встановленому чинним законодавством порядку всієї необхідної дозвільної документації та здійснення відповідного будівництва з подальшим отриманням кооперативом нижчеописаної квартири, - кооператив бронює її за пайовиком та зобов`язується після закінчення будівництва передати її пайовику в якості повернення паю за умови повного виконання пайовиком умов кооперативної угоди та настання (наявності) умов, передбачених кооперативним договором, щодо повернення паю у майновій (натуральній) формі.

За умовами пункту 6.2 зазначеного додатку № 1 до кооперативної угоди № 7/6/25 сторони погодили, що якщо вартість майна (у т.ч. нерухомого), яке буде передаватися пайовику в якості повернення паю, буде перевищувати вартість попередньо внесеного пайовиком паю, то пайовик зобов`язується здійснити на користь кооперативу відшкодування різниці - у розмірі, що становить різницю між вартістю попередньо внесеного паю та вартістю майна, яке буде передаватися пайовику в якості повернення паю.

Якщо ж вартість майна, яке буде передаватися пайовику в якості повернення паю, буде менша за вартість попередньо внесеного паю, то кооператив буде зобов`язаний відшкодувати пайовику таку різницю.

Відповідно пункту 6.4 додатку № 1 до кооперативної угоди № 7/6/25 для цілей цього пункту різниця між вартістю нерухомого майна та вартістю попередньо внесеного паю буде розраховуватися, виходячи з узгодженої між сторонами розрахункової вартості 1 (одного) кв. м площі такої нерухомості - 14 800 грн. Вказана розрахункова вартість в односторонньому порядку у подальшому зміні не підлягає, за виключенням застосування пункту 3.8 кооперативної угоди (т.1 а.с.15-16).

Довідкою від 26 червня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 станом на 27 серпня 2020 року вніс, або надав послуг на суму у розмірі 537 970 грн, у тому числі ПДВ 20%, згідно кооперативної угоди про сплату пайового внеску від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 (т.1 а.с.27).

У листі-запрошенні від 30 червня 2023 року вих. № 25-06/23, адресованим асоційованому члену ОК «Ідея» ОСОБА_2 , позивача було запрошено на загальні збори ОК «Ідея» 20 липня 2014 року та одночасно повідомлено, що для того, щоб добудувати будинок, всі інвестори мають сплатити додаткові внески від 7 800 грн з 1 метру квадратного загальної площі проінвестованого будинку, в залежності від ступеня готовності будинку.

Відповідно до пункту 2.1.5. кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року №7/6/25 пайовик має право вийти зі складу асоційованих членів кооперативу та забрати (повернути) свій пай у грошовій або майновій формі.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з будівництва багатоквартирного житлового будинку та передання об`єкта нерухомості відповідно до умов, визначених сторонами у кооперативній угоді. Повернення паю у майновій формі (передання майна у власність) мало відбутись з 1 кварталу 2022 року.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження невиконання відповідачем свого зобов`язання за договором про надання послуг бронювання від 11 серпня 2020 року та кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25, у зв`язку з надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами, зокрема, військовою агресією рф проти України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга ОК «Ідея» не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом касаційної скарги рішення суду першої інстанцій та судове рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОК «Ідея» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, трьох відсотків річних та інфляційних втратне оскаржуються, тому в силу положень вищенаведеної частини першої статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування;

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

У відповідності до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай.

Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю.

Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва).

Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Стаття 21 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, встановив, що відповідно до пункту 4.2 Статуту ОК «Ідея», затвердженого загальними зборами засновників (членів) від 01 грудня 2016 року, асоційованими членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі.

При цьому окремого порядку щодо повернення паю умовами Статуту ОК «Ідея» не передбачено, окрім, як на випадок ліквідації кооперативу (т.1 а.с.133-143).

Сплачені позивачем грошові кошти за своєю правовою природою є пайовим внеском, який сплачений на виконання кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25 в рахунок оплати вартості частини нерухомого майна, що буде споруджене у житловому комплексі « Ідея » за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , загальна розрахункова площа 37,0 кв. м.

Договори, на підставі яких здійснюється придбання у власність об`єкта житлової нерухомості, мають інвестиційний характер.

Кооператив як юридична особа - сторона кооперативної угоди, не є виконавцем будівельних робіт. Кооператив, як правило, укладає договір підряду із безпосереднім виконавцем робіт (юридичною особою, яка має відповідні права та ресурси для виконання будівельних робіт).

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» в редакції, чинній на час укладення кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25, було визначено, що інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами..

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основнимвидом діяльності ОК «Ідея» є комплексне обслуговування об`єктів.

З обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, вбачається, що уклавши договір про надання послуг бронювання від 11 серпня 2020 року та кооперативну угоду від 27 серпня 2020 року № 7/6/25, а також сплативши пайовий внесок, ОСОБА_2 набув права асоційованого члена ОК «Ідея» та в цих правовідносинах позивач фактично виступив в якості особи, яка замовила у ОК «Ідея» послуги з наміром отримати у власність закінчений будівництвом об`єкт нерухомого майнау житловому комплексі « Ідея » за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , загальна розрахункова площа 37,0 кв. м.

Відповідач визнав, що він не має можливості виконати взяті на себе зобов`язання щодо об`єкта будівництва - квартири АДРЕСА_2 , а також повернути позивачу внесений пай в обумовленій угодою майновій формі за раніше визначеною вартістю (1 кв. м площі - 14 800 грн).

В постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц Верховний Суд зазначив, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач є споживачем у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Встановивши, що відповідач порушив умови договору щодо терміну планового закінчення об`єкта будівництва, - перший квартал 2022 року, а також з урахуванням умов пункту 2.1.5 кооперативної угоди від 27 серпня 2020 року № 7/6/25, яким передбачено право вийти зі складу асоційованих членів кооперативу та забрати (повернути) свій пай у грошовій або майновій формі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про розірвання зазначеної кооперативної угоди та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого пайового внеску у розмірі 537 970 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20, у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 906/812/17, від 22 липня 2020 року у справі № 369/6303/19, від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19, від 04 квітня 2022 року у справі № 369/223/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 910/4390/21, від 15 березня 2023 року у справі № 295/3792/16, від 30 травня 2024 року у справі № 606/1047/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 757/25889/21, від 10 грудня 2024 року у справі № 638/18016/21 є безпідставним, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Ідея» залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович