Справа № 953/6346/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Харків

Київський районнийсуд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання - Тютюнова Л.В.

учасники справи:

позивач керівник Київської окружної прокуратури

відповідач Андрян Анжела,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

В обґрунтування позову прокурором зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , літ. П-1 та Р-1 ОСОБА_1 проводиться будівництво нежитлової двоповерхової будівлі кафе, що будується на земельній ділянці :02:018:0036. Під час огляду 05.09.2023 із залученням інженерів-геодезистів та працівників Головного управління Держеокадастру у Харківській області з метою проведення топографічно-геодезичної зйомки встановлено, що територія будівництва кафе за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79, літ. П-1 та Р-1, виходить поза межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036, та захоплює 0,0085 га земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091 та 0,0018 га земельної ділянки без кадастрового номеру. Встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0103 га відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови та використовується в комерційних цілях, власником ділянки є територіальна громада м. Харкова. Проте орган, на який покладений обов`язок щодо здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах - Харківська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, самостійно не вживають заходи захисту інтересів держави щодо стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що позовні вимоги прокурора належним чином не обґрунтовані, не підтвердженні належними доказами та прокурором неправильно визначено орган, уповноважений захищати інтереси держави стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091.

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2025 відкрито провадження у справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Узагальнені позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні представники позивача Добронос Д.С., Ковпак О.В. та представники Харківської міської ради Гусєва А.В., Августинюк В.І. просили задовольнити позовні вимоги керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова у повному обсязі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Остапчук Г.М. у поданих заявах просила розглянути справу без їх присутності.

У судовому засіданні представник відповідача Андрян А. адвокат Халабурдін С.В. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, наведені у заявах по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель та земельної ділянки від 26.11.2019 набула у власність об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 - нежитлові будівелі кафе: літ. «П-1» загальною площею 14,4 кв.м та літ. «Р-1» загальною площею 21,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) та земельну ділянку з кадастровим номером :02:018:0036, площею 0,0219 га, цільове призначення: для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1".

Відповідачем на підставі наказу № 103м від 04.06.2021 Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради отримано містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення.

У подальшому відповідачем подано Повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», яке зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності за № ХК17 від 13.08.2021.

Отже, судом встановлено, що відповідач отримала дозвільні документи та здійснює реконструкцію власних об`єктів нерухомості на земельній ділянці, яка знаходиться в її приватній власності.

Також судом встановлено, що сектором дізнання Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000226 від 11.08.2023 за ст. 197-1 КК України за фактом повідомлення Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо самовільного зайняття невстановленими особами земельної ділянки Харківської міської територіальної громади з кадастровим номером :02:018:0036, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з метою будівництва закладу громадського харчування. У ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 та Р-1 ОСОБА_1 проводиться будівництво нежитлової двоповерхової будівлі кафе, що будується на земельній ділянці :02:018:0036. Під час огляду 05.09.2023 з залученням інженерів-геодезистів та працівників Головного Управління Держеокадастру у Харківській області з метою проведення топографічно-геодезичної зйомки встановлено, що територія будівництва кафе за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 79, літ. П-1 та Р-1, виходить поза межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036, та захоплює 0,0085 га земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091 та 0,0018 га земельної ділянки без кадастрового номеру.

На підтвердження факту самовільного зайняття відповідачем вищевказаної земельної ділянки та завдання внаслідок таких умисних протиправних дій матеріальної шкоди територіальній громаді, прокурор долучив до позовної заяви: протоколи огляду місця події від 21.12.2023 та від 05.09.2023, кадастрову зйомку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відомості з ДЗК, копію державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 01.10.2010, лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 07.05.2024 № 10-20-5-3332/0/19-24 з розрахунком шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 07.05.2024 № 10-20-5-3332/0/19-24 здійснено розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що розрахунок спричиненої матеріальної шкоди становить 26 624, 02 грн.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Як встановлено судом, прокурор вказує про самовільне заняття відповідачем площ двох земельних ділянок, а саме 0,0085 га земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091 та 0,0018 га земельної ділянки без кадастрового номеру.

Як підтверджується матеріалами справи, земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0091 відноситься до земель державної власності, до земель житлової та громадської забудови та знаходиться у постійному користуванні Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», а земельна ділянка площею 0,0018 га відноситься до земель комунальної власності.

Звертаючись з позовом у цій справі, прокурор звернувся до суду в особі Харківської міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Конституційний Суд України зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац другий частини п`ятої Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).

Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У відповідності до ч. ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Закарпатська обласна державна адміністрація передає у користування земельні ділянки, які набуті у державну власність відповідно до статті 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування, які не входять до складу адміністративно-територіальних одиниць, передає у постійне користування земельні ділянки, примусово вилучені у державну власність відповідно до Закону України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів", а також передає у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, передає у постійне користування земельні ділянки у випадку, передбаченому абзацом другим частини другої статті 149 цього Кодексу. Земельні ділянки, що вилучаються, викуповуються або примусово відчужуються для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, надаються у користування для таких потреб органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, які прийняли рішення про їх вилучення, викуп або примусове відчуження для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, на підставі системного аналізу положень законодавства та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що Харківська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не мають повноважень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091, яка знаходиться у державній власності та відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Верховний Суд у своїх постановах зазначає, що у випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто, відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/1978/22, від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19, від 16.02.2022 у справі № 904/1407/21, від 19.05.2022 у справі № 904/5558/20).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0091 знаходиться в державній власності та відноситься до земель житлової та громадської забудови, а визначені прокурором позивачі - Харківська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не мають повноважень стосовно вказаної земельної ділянки, наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Крім того, на підставі матеріалів справи судом встановлено наступні обставини.

ФОП ОСОБА_3 виконано топографо-геодезичне знімання земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091, за результатами якого було виявлено, що вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:018:0036, загальною площею 0,0219 га, на якій ведуться будівельні роботи по спорудженню двоповерхової капітальної будівлі. Межі капітальної будівлі, яка будується, (по фундаменту) знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 та зайняття інших суміжних земельних ділянок не допущено. При цьому, площа капітальної будівлі складає 0,0210 га (210 кв.м), а площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 складає 0,0219 га.

У той же час надана прокурором схема топографічної геодезичної зйомки, що проводилась 05.09.2023 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 79, літ. П-1 та Р-1 за участі спеціаліста інженера ОСОБА_4 , не спростовує вищезазначені обставини та не встановлює факт протиправного самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок.

Також суд наголошує, що розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, здійснюється відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 (далі Методика № 963).

Так, відповідно до п. 7-1 Методики № 963 підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю); протокол про адміністративне правопорушення.

Проте судом встановлено, що розрахунок шкоди складено за відсутності матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення.

Більше того, у листі від 07.05.2024 № 10-20-5-3332/0/19-24, який містить розрахунок шкоди, ГУ Держгеокадастру у Харківській області зазначає, що «згідно із інформацією зазначеною у Вашому листі, зазначена земельна ділянка комунальної форми власності та відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,0103 га. Кадастрову зйомку складено сертифікованим інженером - геодезистом Кириловим В.В. У разі фіксації правопорушення у передбаченому порядку нормами чинного законодавства та встановлення правопорушника, шкода заподіяна самовільним зайняттям зазначеної земельної ділянки складатиме 26 624,02 грн.»

Тобто, у самому листі з розрахунком шкоди зауважено, що умовою для наявності відповідної шкоди є фіксація правопорушення у передбаченому нормами чинного законодавства порядку та встановлення правопорушника.

У той же час, прокурором не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок.

Таким чином, судом встановлено відсутність в матеріалах справи належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів обставин, на які посилається прокурор.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, суд за вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з недоведенням позовних вимог та їх необґрунтованістю за наведених вище обставин.

Матеріали справи та доводи позивача означених висновків суду не спростовують.

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Зважаючи на висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, понесені на сплату судового збору, слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 12, 81, 141, 263-254 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова, м. Харків, вул. Сумська, 76, в інтересах Харківської міської ради, м. Харків, м-н. Конституції, 7, , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, вул. Космічна, 21, пов. 8, 9.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_3 .

Суддя Ю.Ю. Власова