Справа № 215/6036/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2025 року м. Кривий Ріг
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді - Коноваленка М.І.
секретар судового засідання - Коломійчук К.Ю.
представник позивача - Соляник І.М. (в режимі відеоконференції власними технічними засобами)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 цивільну справу в загальному порядку за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соляник Ігор Миколайович, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, третя особа: ОСОБА_3 , -
Представник позивача звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнено 30.07.2025, та в якому заявлено позовні вимоги щодо усунення перешкод з боку відповідача у користуванні житлом,та зобов`язанні звільнити житлове приміщення. В позові зазначають, що позивач та третя особа є власниками квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.03.1994. В квартиру в травні 2018 року без згоди власників посилився відповідач, який не є співвласником квартири. Крім того, що останній безоплатно користується комунальними послугами так і вчиняє насильницькі дії відносно третьої особи, ОСОБА_3 . Остання неодноразово зверталась до органів поліції з приводу домашнього насилля. Між сторонами склалися вкрай неприязні відносини, систематично створюються конфліктні ситуації, що впливає на емоційний та психологічний стан позивача та третьої особи, тому вона проситть усунути перешкоди у користуванні її власністю, зобов`язавши відповідача звільнити житлове приміщення.
В судове засідання представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав наведеними у позові.
Позивач ОСОБА_1 , та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачів та представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.03.1994. (а.с.14).
Згідно з актом від 19 вересня 2025 року, підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_3 та засвідченим майстром «УЮТ-2011», відповідач по справі ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 проживає з травня 2022 року, без реєстрації. (а.с.7 акт).
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Наведеною нормою матеріального права визначено право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним.
Як роз`яснено в п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. 391, ст. 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно з частинами 4, 5 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди для користування позивачами належним їм нерухомим майном, шляхом виселення відповідача із вказаної квартири.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (який діяв на час подання позову) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачами не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивачів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст..ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд ,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соляник Ігор Миколайович, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, третя особа: ОСОБА_3 задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повний текст заочного рішення складено 19.12.2025.
СУДДЯ: