Провадження № 2/643/7131/25
УХВАЛА

17.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

у с т а н о в и в :

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» в особі представника адвоката Вініцького М.В. 13 жовтня 2025 року звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (внески на утримання будинку), за період з 01.11.2021 по 31.08.2025 в сумі 24 495,52 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» судовий збір в сумі 3 028,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 3 000,00 грн.

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 15 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання.

25 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

17 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Вініцького М.В. надійшла заява, в якій він зазначив, що після звернення до суду з вказаним позовом відповідачем було сплачено заборгованість в сумі 24 495,52 грн, у зв`язку з чим позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок їх задоволення відповідачем та просить закрити провадження у справі. У поданій заяві на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України просив стягнути з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 3000,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, 10 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» адвоката Вініцького М.В. надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку зі здійсненням ним повної виплати заборгованості, однак заперечував проти стягнення з нього на користь позивача понесених судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн. В обґрунтування обраної позиції посилався, що звернення позивача до суду було передчасним, позаяк, на його думку, між ним та позивачем не було завершено досудової процедури врегулювання спору. Посилався, що він виплатив заборгованість у строк, передбачений претензією позивача, однак позивач вже звернувся до суду.

Беручи до уваги обставини того, що представник позивача належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ОСББ «Харківське-97», суд вважає за можливе проводити розгляд справи та вирішувати клопотання позивача про закриття провадження у справі за відсутності представника позивача, проти чого у судовому засіданні не заперечував відповідач.

Вивчивши матеріали справи, доводи клопотання позивача про закриття провадження у справі, заслухавши думку учасників справи, суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 49 ЦПК України відмова від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу є правом позивача.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, закривши провадження у справі, при цьому роз`яснивши сторонам наслідки закриття провадження у справі, викладені в ч. 2 ст. 256 ЦПК України, а саме: у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Що стосується вимог позивача у клопотанні про закриття провадження у справі про стягнення з відповідача суми сплаченого при пред`явленні позовної заяви судового збору в розмірі 3028,00 гривень та понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень, то суд керується таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 по справі № 199/9188/16-ц.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

У заяві представника позивача про закриття провадження у справі зазначено, шо позивач не підтримує позов, у зв`язку з добровільним виконанням відповідачем позовних вимог після звернення позивача до суду з позовною заявою. Крім того, у поданій заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати, посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Як убачається з квитанції №- від 14.10.2025, долученою відповідачем до матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_1 сплатив на рахунок позивача грошову суму 24 495,52 гривень, призначення платежу: «квартплата ОСОБА_1 ».

Відтак, судом установлено, що відповідач задовольнив позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» після пред`явлення останнім позову.

За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з платіжною інструкцією №148 від 08.10.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 гривень. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 3028,00 гривень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2025 року між адвокатом Вініцьким М.В. та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» було укладено Договір про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1 якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнтові з питань стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території з власника квартири АДРЕСА_1 , на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

08 жовтня 2025 року адвокат Вініцький М.В. та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» підписали розрахунок вартості правової допомоги (Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02.10.2025), в якому погодили, що адвокатом була надана така правова допомога: 1) підготовка матеріалів справи з урахуванням законодавства України, витрачений час 1 година, сума гонорару 500,00 грн; 2) підготовка позовної заяви, витрачений час 5 годин, сума гонорару 2000,00 грн; 3) супровід позовної заяви, сума гонорару 500,00 грн. Визначено, що вартість визначена у фіксованому розмірі 3000,00 грн.

Між тим, 08 жовтня 2025 року адвокат Вініцький М.В. та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» підписали Акт виконаних робіт (Додаток №2 до договору про надання правової допомоги від 02.10.2025), у якому зазначено, що юридичні послуги, які надані адвокатом Вініцьким М.В., належної якості, зауважень не мається. Перелік виконаних юридичних послуг відповідає переліку таких послуг, які визначені у попередньому розрахунку вартості правової допомоги та підтверджені остаточним розрахунком від 08.10.2025. Оплата юридичних послуг по договору про надання правової допомоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97», здійснена у сумі 3000,00 грн (платіжна інструкція №145 від 08.10.2025). Вартість послуг визначена за домовленістю сторін з урахуванням складності справи та значимості для клієнта та з урахуванням методичних вказівок Ради адвокатів Харківської області (Рішення №13/1/7 Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021) у фіксованому розмірі.

Відповідно до платіжної інструкції №145 від 08 жовтня 2025 року, ОСББ Харківське-97 сплатило адвокатові Вініцькому М.В. 3000,00 гривень, призначення платежу: «правнича допомога за дог. б/н від 02.10.2025 щодо стягнення боргу по внесках (кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ) Без ПДВ.

Також до позову долучено ордер про надання правничої допомоги серії СА №1128046 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Вініцького М.В.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання" (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 вказаного вище Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, як це унормовано положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На думку суду, визначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та доведеними у контексті наданих ним послуг із урахуванням складності справи, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні підстави для відшкодування заявлених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень.

Що стосується доводів відповідача про те, що понесені позивачем витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору за пред`явлення вказаної вище позовної заяви до суду та витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають стягненню на користь ОСББ «Харківське-97» з ОСОБА_1 з огляду на те, що позивачем було порушено процедуру досудового врегулювання спору, то суд зважає на таке.

Так, як убачається з матеріалів справи, ОСББ «Харківське-97» перед пред`явленням позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості до Салтівського районного суду міста Харкова скерував на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку претензію №39 від 04.09.2025, на підтвердження чого позивачем надано копію квитанції АТ «Укрпошта» від 05.04.2025 (а.с. 4, 5).

Зі змісту вказаної претензії вбачається, що ОСББ «Гвардійське-97» повідомило ОСОБА_1 про наявність у нього станом на 31.08.2025 заборгованості зі сплати внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 24 495,52 грн., яку просить погасити упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання претензії. Повідомлено, що у разі несплати вказаної суми заборгованості в добровільному порядку, ОСББ буде змушено звернутися до суду з вимогою про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що також призведе до стягнення з останнього судових витрат, понесених позивачем.

19 вересня 2025 року від ОСОБА_1 на адресу Голови правління ОСББ «Харківське-97» надійшла відповідь на претензію, датовану ОСОБА_1 17.09.2025, яка зареєстрована ОСББ «Харківське-97» за вх. №14 - 19.09.2025, що підтверджується копією відповіді на претензію (а.с. 6).

Відтак, знаходить своє підтвердження обставина того, що ОСОБА_1 отримав претензію про погашення заборгованості зі сплати внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 24 495,52 грн. від 04.09.2025 не пізніше 17.09.2025, позаяк відреагував на її отримання поданням відповіді на претензію від 17.09.2025.

У свою чергу, ОСОБА_1 було сплачено заборгованість зі сплати внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 24 495,52 грн. лише 14.10.2025, коли ОСББ «Харківське-97» вже пред`явило до суду позовну заяву у даній справі.

Посилання відповідача на те, що позивачем було порушено процедуру досудового врегулювання спору суд відхиляє, позаяк у даній категорії справ не передбачено обов`язкове вживання заходів для досудового врегулювання спору згідно із законом.

При цьому, суд зважає на положення ч. 1 ст. 16 ЦПК України, якими унормовано, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Крім того, суд бере до уваги положення ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України, якими унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Правилами ч. 1 ст. 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституційний Суд України у справі №1-2/2002 від 09.07.2002 надав офіційне тлумачення обов`язковості досудового врегулювання спорів. Так, обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на зазначені приписи національного законодавства, останнє не встановлює обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи, яка вважає, що її права були порушені, невизнані або оспорені іншою особою, із позовом до суду.

Ураховуючи неведене вище, безпосереднє пред`явлення ОСББ «Харківське-97» позову до суду з метою захисту власних порушених майнових прав не є і не може бути підставою для відмови у вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якими унормовано, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Натомість, в іншому разі матиме місце порушення права на справедливий суд відповідно до положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, позивач, використовуючи судовий спосіб захисту свого майнового права, діяв у порядку, передбаченому як положеннями матеріального, так і процесуального законодавства України.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог ОСББ «Харківське-97» про стягнення понесених ним судових витрат у справі з відповідача, позаяк позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Керуючись ст. 137, 141, 142, 255, 256, 260, 261 ЦПК України

у х в а л и в :

Прийняти відмову позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Закрити провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» (, місцезнаходження: 61050, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 97) витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківське-97» (, місцезнаходження: 61050, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 97) у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Роз`яснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя : Я.Ю. Семенова