Справа № 148/2556/25
Провадження №2/148/1239/25
08 грудня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В жовтні 2025 року адвокат Печерська О.Л. в інтересах позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.10.2007 між сторонами було укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дитина ОСОБА_3 .
Дитина сторін ОСОБА_3 після розірвання шлюбу та на даний час постійно проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивач покриває витрати на харчування дитини, придбання одягу, взуття, засобів гігієни, канцелярії, а також витрати на дозвілля дитини, зокрема на придбання книг, техніки, відвідування занять з танців тощо.
Доньці має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивачка одна не може забезпечити.
ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною, фізично здоровою особою і тому має можливість утримувати свою доньку. Відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має.
В добровільному порядку вирішити питання з приводу сплати відповідачем коштів на утримання дитини сторонам не вдалось.
ОСОБА_1 вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, що підтверджується листом-вимогою про добровільну сплату аліментів за минулий період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2025 року у розмірі 279 986 грн., який був надісланий за адресою відповідача, однак така вимога була проігнорована відповідачем.
За таких обставин позивачка просить стягувати із ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 196 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення донькою повноліття. Також просить стягнути із ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти за минулий час у розмірі 279 986 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
В судовому засіданні представник позивача, адвокат Печерська О.Л., позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, зв`язку з ним позивачка немає. Також зазначила, що позивачка у вересні 2025 зверталася до відповідача з листом-вимогою про добровільну сплату аліментів за минулий час. Даний лист-вимога не були отримані відповідачем, оскільки відповідач відсутній за місцем проживання. При цьому вважає, що відповідач належним чином повідомлений про таку вимогу. Жодного іншого звязку з відпівідачем позивачка не має. Просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, у встановлений строк відзиву на позов не подав.
За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивачки не заперечила проти такого порядку вирішення спору.
Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 04.05.2008 (а.с. 9).
Відповідно до витягів з реєстру Тульчинської територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 8 зв.бік).
Відповідно до копії довідки голови ц/к «Народна хореографія» Тульчинського фахового коледжу культури Трачук О.Б. від 10.09.2025 ОСОБА_5 навчається в коледжі з 01.09.2023 по даний час. Навчальний процес забезпечує мати ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 участі у навчально-виховному процесі не брав (а.с. 10).
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.
Мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у 2025 році становить 3196 грн.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позвні вимоги ОСОБА_1 простягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі обгрунтовані, оскільки встановлено, що дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, тому вважає можливим стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст. ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, доказів протилежного матеріали справи не містять, а також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З огляду на викладене, виходячи із принципу рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, а також враховуючи особу, матеріальне становища платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в заявленому нею розмірі 3196 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.10.2025 і до досягнення дочкою повноліття.
Отже, в частині стягнення аліментів на утримання дитини позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки за минулий час, а саме з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2025 року у розмірі 279 986 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Тлумачення ч. 2 ст.191 СК України вказує на те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести такі обставини: - вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти; - неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати.
Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За загальним правилом, визначеним СК України, та сталою судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ч. 1 ст. 80 ЦПК України ).
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів ), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів ).
Позивачкою ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час здійснено їх розрахунок та надано копію довідки викладача танців студії «Вітерець» ОСОБА_6 від 10.09.2025, копію довідки класного керівника ОСОБА_7 від 10.09.2025.
Однак вказані копії довідок не є доказами на підтвердження вжиття позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України.
Надана позивачкою до суду копія листа-вимоги від 09.09.2025 про добровільну сплату аліментів за минулий період з 01.09.2015 по 31.08.2025, яка надсилалася на адресу відповідача ОСОБА_2 з проханням добровільної сплати аліментів за минулий період у розмірі 279 986 грн. ( а.с. 11 зв.бік-12), підтверджує те, що позивачка ОСОБА_1 вжила заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий період лише у вересні 2025 року, перед зверненням до суду з даною позовною заявою. Жодних інших належних та допустимих доказів вжиття таких заходів матеріали справи не містять.
За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 судового збору, оскільки позивачка звільнена від його сплати.
Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., оскільки такий їх розмір є розумним для категорії такої справи, документально підтверджений (копією договору про надання правничої допомоги б/н від 02.09.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Печерською О.Л. (а.с. 15 зв.бік-16), копією ордеру серії АВ №1238146 від 03.10.2025 (а.с. 18), копією акту наданих послуг №1 від 04.10.2025 (а.с. 17)), співрозмірний із наданою адвокатом правничою допомогою в даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 - 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, 280-282, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3196 грн. (три тисячі сто девяносто шість грвень), щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.10.2025 року і до досягнення донькою повноліття.
В решті позов залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. (чотири тисячі гривень) витрат на правничу допомогу.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 17.12.2025.

Суддя Л.А. Штифурко