ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8115/25 Справа № 206/736/25 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання -Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 24 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про оголошення фізичної особи померлою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

В обґрунтування вищевказаної заяви, зазначала про те, що 04.09.2021 між нею та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований шлюб, реєстрація якого проводилась Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутскому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що 04.09.2021 складено відповідний актовий запис № 122.

17.01.2023 ОСОБА_2 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду командира відділення командно-штабних машин мн-пш взводу штабних машин польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , ВОС - НОМЕР_2.

Згідно з актом про настання смерті від 10.12.2024 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації. Приблизно о 05.45 годині ворог здійснив атаку дронами позицій. Внаслідок скидання з дрону невідомого вибухового предмету та вибуху, позиція була знищена, а сержант ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям та загинув на полі бою. Через інтенсивність бойових дій тіло сержанта ОСОБА_2 евакуювати з позиції неможливо. Вказані обставини підтвердили у своїх поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що містяться в матеріалах службового розслідування і додані до заяви.

Оскільки тіло ОСОБА_2 не було вивезене з території бойових дій поблизу населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області видача лікарського свідоцтва чи фельдшерської довідки про його смерть неможлива, що у свою чергу унеможливлює державну реєстрації його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачу свідоцтва про смерть.

Оголошення ОСОБА_2 померлою особою має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки надасть їй можливість, як спадкоємцю першої черги, оформити спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, та реалізувати права, передбачені чинним законодавством України у разі загибелі військовослужбовця під час здійснення бойових дій.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд оголосити військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті - біля населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 24 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Оголошено військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті - біля населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Міністерства оборони України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити .

Як вбачається з матеріалів справи, що 04.09.2021 Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутскому раоні Донецької області Східного міжрегіонального управління Мінсітерства юстиції (м. Харків) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був складений актовий запис № 122 ( а.с.45).

24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку зі неспровокованою збройною агресією російської федерації до України. Розпочалася повномасштабна війна.

17.01.2023 ОСОБА_2 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду командира відділення командно-штабних машин мн-пш взводу штабних машин польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , ВОС - НОМЕР_2 (а.с.8-13).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 22.12.2024 №2069/5/716/19488, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 дійсно в період з 20.04.2024 по 03.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Максимівка, Вугледарської міської територіальної громади, Волноваського району, Донецької області ( а.с. 15).

19.12.2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення №605 від 19.12.2024 про загибель її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу н.п. Максимівка, Волноваського р-ну, Донецької обл ( а.с.40).

Згідно із Актом про настання смерті від 10.12.2024 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, приблизно о 05.45 годині ворог здійснив атаку дронами позицій. Внаслідок скидання з дрону невідомого вибухового предмету та вибуху, позиція була знищена, а сержант ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям та загинув на полі бою. Через інтенсивність бойових дій тіло сержанта ОСОБА_2 евакуювати з позиції неможливо ( а.с.7).

За матеріалами службового розслідування, що було проведено відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2024 № 5532 « Про призначення судового розслідування» було складено Акт службового розслідування за фактом загибелі сержанта ОСОБА_2 . Службовим розслідуванням встановлено, що факт загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 сержанта ОСОБА_2 , згідно з вимогами частини 4 статті 24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службою», вважати таким, що стався під час проходження служби в Збройних Силах України, та пов`язаний з виконанням військового обов`язку , військової служби в Збройних Силах України. Смертельне поранення військовослужбовця отримано під час виконання бойових дій із забезпечення територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області ( а.с. 17-35). До матеріалів службового розслідування додані письмові пояснення військовослужбовців ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_5 група військовослужбовців, у складі якої був сержант ОСОБА_2 , виконувала бойове завдання поблизу н.п. Максимівка Волноваського району Донецької області. Приблизно о 05-45 год. ворог здійснив масовану атаку дронами, Безпосередньо в окопі, в якому перебував ОСОБА_2 стався вибух, сержант ОСОБА_2 отримав поранення несумісне з життям, загинув на місці. Через інтенсивність бойових дій тіло сержанта ОСОБА_2 евакуювати з позиції було неможливо.

Задовольняючи заяву про оголошення особи померлою, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув, заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть inabsentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptiomortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Як вбачається із матеріалів справи, заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просила оголосити військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим з ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті - біля населеного пункту Максимівка Волноваського району Донецької області.

ОСОБА_1 самостійно зазначає, що визнання ОСОБА_2 надасть їй можливість, як спадкоємцю першої черги, оформити спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, та реалізувати права, передбачені чинним законодавством України у разі загибелі військовослужбовця під час здійснення бойових дій.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Так, суб`єкти права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначені у пункті 4 статті 16-1 цього Закону: члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Міністерство оборони України, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу суб`єктам права на таку допомогу.

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до частини 4 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Порядок залучення заінтересованої особи в ЦПК України не врегульований, а відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, суд при залученні заінтересованої особи керується вимогами статті 53 ЦПК України, що регулює порядок залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Згідно частини 3 статті 53 ЦПК України, якщо суд при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обовязки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Слідуючи висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 638/4/19, права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

Із матеріалів справи та оскаржуваного рішення слідує, що статус заінтересованих осіб надано Соборному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Колегія суддів виходить з того, що спір про право може виникнути виключно між суб`єктами цивільного права, тобто особами, визначеними у пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому сама лише наявність потенційних заінтересованих осіб, які є суб`єктами отримання одноразової допомоги, свідчитиме про наявність спору про право та порушення їх прав, у зв`язку з незалученням до участі у розгляді відповідної справи.

Таким чином, з урахуванням наведених вище норм матеріального та процесуального права, суд при підготовці справи до розгляду з урахуванням підстав та предмету заяви про встановлення юридичного факту має самостійно з`ясувати належний склад осіб, заінтересованих у розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та у залежності від встановленого - залучити їх до розгляду справи.

Міністерство Оборони України, як головний орган в системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері оборони, згідно п. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наділене повноваженнями щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Таким чином, залучення вказаних юридичних осіб до участі у справі в якості заінтересованих осіб відповідає визначеній заявником меті встановлення юридичного факту.

Суд першої інстанції вказаних обставин не з`ясував та дійшов передчасного та помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , тим самим про можливість розгляду такої за відповідного суб`єктного складу.

За таких обставин, оскаржуване рішення не можна визнати законним та належним чином обґрунтованим, що свідчить про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції.

Поряд з цим, зважаючи на те, що колегією суддів встановлені процесуальні порушення, які допущені судом у частині розгляду справи без належного суб`єктного складу, відтак саме такі обставини є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки питання суті спірних правовідносин при неналежному суб`єктному складі, колегія суддів не вирішує.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи обставини, які входять у предмет доказування у даній категорії справ, колегія суддів приходить висновку, що оскаржуване рішення необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити .

Рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 24 квітня 2025 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про оголошення фізичної особи померлою - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені "10" грудня 2025 року.

Повний текст постанови складено "11" грудня 2025 року.

Судді: