ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 641/2399/25

провадження № 22-ц/818/4711/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Харківські теплові мережі про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року, постановлене під головуванням судді Боговського Д.Є., -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства Харківські теплові мережі про відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь держави штраф в розмірі 151 4000,00 грн. за умисну відмову від виконання судового рішення у справі №645/2544/21, стягнути з Комунального підприємства Харківські теплові мережі на користь позивача моральну шкоду у розмірі 96000 та зобов`язати відповідача виконати судове рішення у справі №645/2544/21.

Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідача та розміру такої шкоди позивачем не доведено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2024 у справі № 645/2544/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів шляхом вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.05.2024 апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково; рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2024 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 про зобов`язання Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надати позивачці розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30.10.2019 по 20.02.2021 та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог; зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надати ОСОБА_1 розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30.10.2019 по 20.02.2021; в іншій частині рішення залишено без змін.

01.10.2024 Основ`янсько-Слобідським відділом Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76165704 на підставі виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 645/2544/21 про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» надати ОСОБА_1 розрахунок нарахованих їй до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання, починаючи з 30.10.2019 по 20.02.2021.

07.10.2024 відповідач КП «Харківські теплові мережі» повідомило Основ`янсько-Слобідський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 07.05.2024 у справі № 645/2544/21 в добровільному порядку та надало підтверджуючі документи про направлення позивачу ОСОБА_1 довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання від 12.07.2024р. по о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якій відображено розрахунок нарахованих до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання за період з 30.10.2019 по 20.02.2021, знаходяться в Основ`янсько-Слобідському відділі Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 76165704.

09.10.2024 Основ`янсько-Слобідським відділом Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 76165704 у зв`язку з добровільним виконанням боржником - КП «Харківські теплові мережі» постанови Полтавського апеляційного суду від 07.05.2024 у справі № 645/2544/21 в добровільному порядку.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є інвалідом 1 групи із ураженням опорно-рухової здатності із повною втратою працездатності та потребою в постійному догляді. Судове рішення від 07.05.2024 у справі № 645/2544/21 набрало законної сили і не виконано відповідачем КП «Харківські теплові мережі», у зв`язку із чим вона була змушена особисто звертатися до органів виконавчої служби із виконавчим листом для забезпечення заходів примусового виконання. Позивач вказує, що умисне невиконання відповідачем судового рішення, навіть у примусовому порядку, є злочином, відповідальність за який визначено ч.ч. 1, 3 ст. 382 КК України, а санкція статті передбачає штраф, розмір якого становить 1 514 000,00 грн. Позивач також зазначає, що внаслідок невиконання судового рішення їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, розмір моральної шкоди позивачем визначено в сумі 96 000,00 грн.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди, а також причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, та не зазначено конкретно в чому саме полягають її моральні страждання, не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Із вказаними висновками суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Одним із самих найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди.

В позовній заяві приводиться лише оціночне судження позивача щодо завдання їй моральної шкоди, яка полягає в тому, що відповідачем не виконано рішення суду.

Разом з тим матеріли справи свідчать про те, що 12.07.2024 заступником начальника юридичної служби КП «харківські теплові мережі» Вініцьким М.В. на адресу позивача ОСОБА_1 було направлено довідку про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання від 12.07.2024 по о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якій відображено розрахунок нарахованих до сплати сум за кожен місяць за послуги теплопостачання за період з 30.10.2019 по 20.02.2021.

У зв`язку з добровільним виконанням боржником - КП «Харківські теплові мережі» постанови Полтавського апеляційного суду від 07.05.2024 у справі № 645/2544/21, Основ`янсько-Слобідським відділом Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 76165704 від 09.10.2024 року.

Даних про невиконання рішення суду матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при розгляді справи позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання їй моральної шкоди з боку відповідача, а також підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою, про спричинення якої зазначає позивач ОСОБА_1 , і протиправним діянням відповідачів.

Також відповідає закону і висновок про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про накладення на КП «Харківські теплові мережі» штрафу.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем суду не надано.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 15 липня 2025 року у залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2025 року.