ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м.Суми

Справа №577/4927/24

Номер провадження 22-ц/816/1382/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал»,

відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року в складі судді Галян С.В., ухваленого в м. Конотоп,

в с т а н о в и в :

10 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі ТОВ «Санфорд Капітал») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 55396,71 грн боргу, який складається з 45728,63 грн основної суми боргу, 7822,28 грн боргу по відсоткам, 1564,11 грн інфляційних втрат та 281,69 грн трьох процентів річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 грудня 2018 року між ПАТ «Ідея банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z62.21217.004683172, на підставі якого позичальниця отримала 50000 грн кредиту. Станом на 21 грудня 2021 року заборгованість за договором становила 53550,91 грн, з яких 45728,63 грн основної суми боргу та 7822,28 грн боргу по процентам. 20 грудня 2018 року відповідачка уклала з ПАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" договір добровільного страхування життя, розмір страхового внеску склав 6521,74 грн, а вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «Ідея банк». 16 листопада 2023 року банк відступив ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» за договором факторингу № 16/11-23 право вимоги за кредитним договором до відповідачки, а 29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Сонаті» відступило позивачу за договором факторингу № 29/12-23 право вимоги до ОСОБА_1 за договором № Z62.21217.004683172 від 21 грудня 2018 року на загальну суму 55396,71 грн.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № Z62.21217.004683172 від 21 грудня 2018 року у розмірі 55396,71 грн, понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та 2000 грн витрат на правову допомогу, а разом 59819,11 грн.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка М.Р. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк М.Р., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що витяг з реєстру боржників не є доказом дійсного переходу права вимоги за кредитним договором, а його копія, яка міститься в матеріалах справи, є неналежним письмовим доказом. Вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки борг обліковується з 21 грудня 2018 року, а позов подано лише у серпні 2024 року. Також зазначає, що вимоги про сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування є незаконними, а відповідні положення кредитного договору нікчемними, а тому сплачена відповідачкою комісія на загальну суму 19926,74 грн має бути зарахована для погашення боргу по тілу кредиту та процентам, тобто загальна сума боргу становитиме 33624,17 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Санфорд Капітал» - адвокат Маслюженко М.П. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними. Вказує, що друкований реєстр налічує 3414 боржників, а тому суду доцільно було надати витяг з реєстру відносно відповідачки, який, відповідно може бути засвідчений лише позивачем. Звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідачка не порушувала питання застування наслідків пропуску строку позовної давності, який позивачем не пропущено, оскільки відповідний строк продовжувався у зв`язку з карантином через коронавірусну хворобу, а згодом на час дії воєнного стану. Доводи апеляційної скарги стосовно комісії є безпідставними, оскільки за весь час дії кредитного договору відповідачкою всього було сплачено всього 13405 грн комісії, а не 19926,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2019 АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № Z62.21217.004683172, за умовами якого позичальниця отримала 50000 грн кредиту на споживчі цілі, повернути борг та сплатити проценти. Сторони узгодили строк кредитування 36 місяців з дня підписання договору, а також річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки становила 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Також позичальниця зобов`язалась повернути кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 21 дня/числа кожного місяця, згідно з графіком щомісячних платежів (а.с. 57-58).

Після укладення кредитного договору банк перерахував на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50000 грн, з яких був сплачений на рахунок ПАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" страховий платіж від імені позивальниці в сумі 6521,74 грн (зворот а.с. 45, а.с. 59-60).

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 і ПАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" уклали договір добровільного страхування життя, розмір страхового внеску становить 6521,74 грн, а вигодонабувачем є банк (а.с. 54-55).

Згідно з випискою по рахунку позичальниці за період з 21 грудня 2018 року по 27 січня 2020 року банку всього повернуто 23053,26 грн, останній платіж проведено здійснено 27 січня 2021 року (а.с. 59-60).

16 листопада 2023 року АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Сонаті» за договором факторингу № 16/11-23 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.21217.004683172 від 21 грудня 2018 року (а.с. 34-40).

29 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Сонаті» відступило ТОВ «Санфорд Капітал» за договором факторингу № 29/12-23 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.21217.004683172 від 21 грудня 2018 року (а.с. 27-33).

Станом на 16 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.21217.004683172 від 21 грудня 2018 року становила 74990,91 грн, з яких основний борг становив 45728,63 грн, борг по відсоткам 7822,28 грн, борг по комісіям 21440 грн (а.с. 56).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено виникнення права вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як правильно встановлено судом, позивач придбав право вимоги до відповідачки на суму 53550,91 грн, яка є кредитною заборгованістю за договором від 21 грудня 2018 року № Z62.21217.004683172 та виникла станом 16 листопада 2023 року. При цьому решта сум заявлено як борг у порядку ст. 625 ЦК України: 1564,11 грн інфляційних втрат та 281,69 грн 3% річних.

Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення.

Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договору факторингу, укладеного між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК Сонаті» 16 листопада 2023 року, а також договору факторингу між ТОВ «ФК Сонаті» і позивачем 29 грудня 2023 року не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного позивачем боргу ОСОБА_1 на загальну суму 53550,91 грн, яка складається з 45728,63 грн основної суми боргу та 7822,28 грн боргу по відсоткам, тобто відступленої суми боргу первісним кредитором.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються реєстру боржників спростовуються письмовими доказами які містяться в матеріалах справи (а.с. 45). Зокрема, витяг з реєстру боржників лише стосовно ОСОБА_1 дійсно містить підпис лише керівника позивача у справі, оскільки, як зазначає представник позивача, повний реєстр налічує понад 3000 боржників, підписаний обома сторонами договору факторингу, а витяг з реєстру щодо кожного окремого боржника засвідчено лише керівником нового кредитора.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності також є безпідставними з огляду на зупинення перебігу строку позовної давності у зв`язку із запровадженим на території України карантином, а згодом на час воєнного стану.

Доводи скарги щодо утворення боргу по тілу кредиту і по процентам за користування кредитом, зокрема відповідних сум заборгованостей, які в апеляційній скарзі зменшені за рахунок комісії банку, до уваги не беруться, оскільки не є предметом спору у справі. Позивач є новим кредитором і придбав існуючий борг по тілу кредиту та по процентам за користування кредитом. Правильність нарахування заборгованості банком, тобто первісним кредитором, відповідачкою не оспорювалась. У цій справі має місце стягнення боргу, розмір якого визначено договором факторингу, тобто не стоїть питання про порушення порядку повідомлення відповідачки про дострокове повернення заборгованості у спірних правовідносинах чи порядку досудового врегулювання спору, оскільки позивач є новим кредитором, який придбав у іншого нового кредитора право вимагати у відповідачки сплатити борг, який існував на день відступлення права вимоги первісним кредитором.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальниця належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно інших нових кредиторів. Незважаючи на відсутність доказів отримання відповідачкою повідомлення про передачу права вимоги позивачу, боржниця у будь-якому випадку не була позбавлена обов`язку погашати заборгованість, зокрема і шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса або безпосередньо первісному кредитору і таке виконання вважалося б належним.

Отже, за відсутності доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитним договором ні первісному, ні новим кредиторам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Ураховуючи викладені вище обставини та висновки місцевого суду, з якими повністю погоджується апеляційний суд, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути змінене чи скасоване.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення у цій справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про задоволення заявлених вимог позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідачки позивачу слід компенсувати 3000 грн понесених під час апеляційного розгляду справи витрат за надану адвокатом Маслюженком М.П. правничу допомогу.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартинюк Марії Русланівни залишити без задоволення, а заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» 3000 грн витрат за правничу допомогу в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина