Справа № 276/1840/25
Провадження по справі №2/276/1002/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного (приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства "Сколобівське" про припинення обтяження (заборони відчуження) нерухомого майна, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ),-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просять суд припинити обтяження у виді заборони на нерухоме майно, номер запису обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2310705; дата, час державної реєстрації: 23.03.2006 14:20:22: державний реєстратор: Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції Житомирська, обл.: підстава для державної реєстрації: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 03.08.1982, видавник: Колгосп «Радянська Україна» с. Сколобів: підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5444957 від 30.08.2013 15:49:17, Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл.: вид обтяження: заборона на нерухоме майно: відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: зміст, характеристика обтяження: № реєстра 7, внутрішній номер 27012E2225F1472C0.

В обґрунтування заяви позивачі зазначають, що вони є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0229, площею 2,2532 га, що розташована за межами села Сколобів Житомирського району, Житомирської області. Дану земельну ділянку вони успадкували від своїх рідних. ОСОБА_1 успадкувала 1/4 частки від свого діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 успадкував 3/4 частки від своєї мами- ОСОБА_5 . Під час оформлення спадкових прав та отриманні свідоцтв про право на спадщину від державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області позивачі дізналась про існування заборони на належне спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 майно, а саме відносно: земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0229 площею 2,2532 га, що розташована за межами села Сколобів Житомирського району, Житомирської області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2025 підставою накладення обтяження на земельну ділянку було повідомлення б/н від 03.08.1982 року, видавник колгосп «Радянська Україна» с. Сколобів. З моменту виникнення підстави накладення обтяження минуло 43 роки, підтвердження фактів надання грошового кредиту та встановлення заборони на відчуження земельної ділянки не встановлено. Зняти зазначену заборону нотаріус не має можливості в зв`язку з тим, що колгосп, за повідомленням якого було накладено арешт, на даний момент не існує. Крім того внаслідок накладеного обтяження, а саме заборони на земельну ділянку, позивачі не можуть у повній мірі розпоряджатись своєю власністю, що порушує їх майнові права.

Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 27.10.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач П(ПО)СП «Сколобівське» копію ухвали від 27.10.2025 року та копію позовної заяви з додатками отримав 27.11.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Однак відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Третя особа належним чином повідомлена про розгляд судом даної справи, однак жодних заперень не надано, клопотань не заявлено.

Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2025 року виданого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчука В.І., спадкоємцем майна ОСОБА_5 , 1944 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина складається з 1/4 (однієї четвертої) частки земельної ділянки 2,2532 га, кадастровий номер :02:001:0229, що розташована за межами села Сколобів Житомирського району Житомирської області належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ №131060, виданого Володарсько-Волинською райдержадміністрацією Володарсько-Волинського району Житомирської області 26 серпня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №66, що належала ОСОБА_4 чоловіку померлої, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину , але не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частки видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частки видано ОСОБА_1 . Право власності на 1/4 частки земельної ділянки підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Спадкова справа №99/2018.

Згідно Історичної довідки П(по) СП «Сколобівське», с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області слідує, що в 1965 році в результаті роз`єднання колгоспу „Червоний Жовтень с.Давидівка, на той нас Черняхівського району, Житомирської області бригада с.Сколобів була відокремлена від колгоспу „Червоний Жовтеньс.Давидівка і був створений новий колгосп в с.Сколобів, який мав назву „Радянська Україна. Згідно Указу Президії Верховної Ради України від 8 грудня 1966 року знову був утворений Володарсько-Волинський район і колгосп с.Сколобів „Радянська Україна став належати до території Володарсько-Волинського району. У 1992 році, згідно рішення загальних зборів уповноважених колгоспу „Радянська Україна с.Сколобів, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, було створено колективне сільськогосподарське підприємство під назвою „Батьківщина. В 2000 році колективе сільськогосподарське підприємство „Батьківщина с.Сколобів було реформовано в приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство П (по)СП „Сколобівське, в результаті чого змінилась організаційно-правова форма господарювання.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2025 року за №441145917 за параметрами запиту значиться наступне: дата, час державної реєстрації: 23.03.2006 14:20:22; державний реєстратор: Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл.; підстава для державної реєстрації: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 03.08.1982, видавник: Колгосп «Радянська Україна» с. Сколобів; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5444957 від 30.08.2013 15:49:17, Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько- Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл.; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2310705, № реєстра: 7, внутр. № 27012E2225F1472C2624. ОСОБА_2 є власником 1/4 частки земельної ділянки 2,2532 га, кадастровий номер :02:001:0229, що розташована за межами села Сколобів Житомирського району Житомирської області. ОСОБА_1 є власником 3/4 частки земельної ділянки 2,2532 га, кадастровий номер :02:001:0229, що розташована за межами села Сколобів Житомирського району Житомирської області.

Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно п. 5 гл. 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 ввід 22.02.2012 р., нотаріус знімає заборону відчуження майна, серед іншого, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, а також за рішенням суду.

Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно вимог ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що суб`єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Враховуючи те що, підставою накладення обтяження було повідомлення колгоспу «Радянська Україна», з дати виникнення підстави накладення обтяження, а саме з 03.08.1982 року минуло 43 років, внаслідок накладеного обтяження, а саме заборони на нерухоме майно позивачі не мають можливості розпоряджатись майном, що перешкоджає позивачам як спадкоємцям майна користуватись своїми спадковими правами, жодних доказів обґрунтованості продовження дії даного обтяження відповідач не надав, суд виходячи із встановлених обставин, вбачає невідповідність заходу втручання держави в право власності спадкодавця та спадкоємця критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів та припинити обтяження у вигляді заборони щодо вказаного вище нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного (приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства "Сколобівське" про припинення обтяження (заборони відчуження) нерухомого майна, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), задовольнити.

Припинити обтяження у виді заборони на нерухоме майно, номер запису обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2310705; дата, час державної реєстрації: 23.03.2006 14:20:22; державний реєстратор: Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції Житомирська, обл.: підстава для державної реєстрації: повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 03.08.1982, видавник: Колгосп «Радянська Україна» с. Сколобів: підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5444957 від 30.08.2013 15:49:17, Гонгало Ірина Анатоліївна, Володарсько-Волинське районне управління юстиції, Житомирська обл.: вид обтяження: заборона на нерухоме майно: відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: зміст, характеристика обтяження: № реєстра 7, внутрішній номер 27012E2225F1472C0.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач 1: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство «Сколобівське», адреса місцезнаходження: Житомирська область, Житомирський район, с.Сколобів, вул. Центральна,35; .

Третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), адреса місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, провулок Музейний, буд. 2-Д; .

Суддя Збаражський А.М.