Справа № 682/3023/25
Провадження № 2/682/1713/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягє виконанню, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович,
Відповідач ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, відзив на позов не подав.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, пояснення на позов не подав.
Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд встановив.
09 липня 2019 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 5292908 (індивідуальна частина) (а.с.22-24). Відповідно до умов Договору ТОВ "МІЛОАН" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 30 днів з 09.07.2019 (п.п.1.2, п.п. 1.3 Договору).
05 травня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_4 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_5 (а.с.64).
З наданих представником позивачки - адвокатом Калініним С.К. письмових доказів, зокрема паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 27.02.2017, (а.с.19-20) та Витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/015494988 (а.с.21) вбачається, що прізвище позивачки ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , як зазначено у спірному виконавчому написі (а.с.25), постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 65300607 (а.с.18) та постанові про арешт коштів боржника ВП № 65300607 (а.с.64).
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).
Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум, витребування від боржника майна або про витребування об`єкта довірчої власності у довірчого власника, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (для юридичних осіб) стягувача та боржника / довірчого засновника та довірчого власника; дату і місце народження боржника / довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача / довірчого засновника.
Згідно з пунктом 3 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: подані документи підтверджують безспірність заборгованості, іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а в разі виконавчого напису на договорі про встановлення довірчої власності - виконання боржником свого зобов`язання; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
У Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(I)/2020 Конституційний Суд України визнав положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» такими, що відповідають Конституції України. При цьому Конституційний Суд України виходив з такого змісту частини першої статті 88 цього Закону: «Відповідно до частини першої статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17 (провадження № 61-1177св18).
Отже, на час розгляду справи судом Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за Нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідач не надав суду доказів про те, що Кредитний договір № 5292908 від 09.07.2019 р, який був підставою видачі виконавчого напису нотаріуса, був посвідчений нотаріально, а отже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р № 1172 був підставою для вчинення виконавчого напису; не надав доказів про набуття прав вимоги до позивача за кредитним договором № 5292908 від 09.07.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН", а також доказів про безспірність заборгованості.
Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оцінивши встановлені судом обставини відповідно до загальних правил цивільного процесу, та за наслідками перевірки доводів боржника ОСОБА_1 і оцінки наданих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У зв`язку з відсутністю клопотання сторін, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову.
Позовну заяву позивач подав через систему «Електронний суд», тому при зверненні з позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову відповідно до ч.4 ст. 136 ЦПК України та ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а саме: за подачу позовної заяви 968 грн 96 коп та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн, а всього 1453 грн 44 коп.
Проте, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, витрати на сплату судового збору слід стягнути з відповідача ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" в користь держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 5500,00 грн і підтверджуються наданими доказами: Договором № б/нн/25 від 13 жовтня 2025 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "Калінін і Партнери" (а.с.26-30), Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 11 листопада 2025 року згідно з яким Адвокатським бюро "Калінін і Партнери" надано ОСОБА_1 послуги з правничої допомоги, а саме - вивчення документів, усна консультація, складання та оформлення адвокатського запиту, вивчення та аналіз матеріалів виконавчого провадження, підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову до суду до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягє виконанню. Витрачено 11 год 30 хв, вартість наданих послуг складає 5500,00 грн (а.с.31); Рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди) (а.с.32); свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ІТТ № 2212 від 26 червня 2018 року, виданим Калініну С.К. (а.с.8), ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Калініним С.К. (а.с.9).
Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості .
Враховуючи вимоги ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд знаходить, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
А отже відсутні підстави для ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Відповідач ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" не подав заперечень щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу.
Тому, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути в користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 5500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 137, 141, 158, 263, 265, 274 ЦПК України, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст.50, 87 Закону України "Про нотаріат", суд
Стягнути з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на користь держави 1453 грн 44 коп судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову.
Стягнути з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 5500,00 грн витрат за надання правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі "Електронний суд".

Дата складання рішення - 15.12.2025 р.

Головуючий суддя Зеленська В. І.