Справа № 212/9796/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2025 року місто Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу
в складі: головуючого судді Хомченко Л.І.,
за участю секретаря судового засідання Стрибайло О.В.
розглянувши за відсутності сторін та без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом заяву представника позивача адвоката Амельчишина Олега Валерійович про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-
Представник позивача звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те ,що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.08.2025 року та до повноліття дітей,а в іншій частині позову відмовити та стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Просив про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що на підставі договору про надання правової допомоги від 17.05.2025 року, ордера та свідоцтва адвоката він представляю інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання 2-х малолітніх дітей в розмірі 40% від усіх видів доходу. В зв`язку з розглядом справи позивачкою ОСОБА_1 необхідно понести судові витрати на правничу допомогу на загальну суму 24 500,00 грн. у відповідності до п. 1.1. Договору від 17.05.2025, відповідно до якого замовник, після постановлення судових рішень на користь замовника, останній зобов`язується сплатити виконавцю за рахунок стягнутих з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у справі за надану виконавцем замовнику правову допомогу (представництво інтересів) кошти за обумовлені п.п. 1.1.2.-1.1.5 договору участь виконавця. Відповідно до умов договору в судовому розгляді справи в суді першої інстанції 4500,00 грн. за кожне судове засідання (п. 1.1.1. Договору), 8000,00 грн. за складання позовної заяви, 2500,00 грн. за складання клопотання про витребування доказів (п. 1.1.5 Договору) та 5000,00 грн. за складання відгуку на відзив на позов.
Зазначив, що вартість складання позовної заяви обумовлена тим, що справа розглядалася за участю іноземного елементу відповідача, що потребувало здійснення аналізу та тільки національного законодавства і практики Верховного Суду у справах за позовами про стягнення аліментів на утримання дітей, але і вимагало аналізу міжнародного права, відповідного законодавства України щодо розгляду справ з іноземним елементом, а також практики Верховного Суду у справах з іноземним елементом, оскільки рішення суду про стягнення аліментів буде виконуватися також на території держави громадянином якої є відповідач, або держави у якій він отримує дохід. 12.11.2025 року сторонами договору про правничу допомогу був складений акт виконаних робіт за вказаним договором. Крім договору та акту, факт надання послуг підтверджується складеними представником позивача та поданими до суду процесуальними документами та журналами судових засідань, в яких зафіксована участь в судовому розгляді справи судом першої інстанції. Зауважує, що загалом ним був витрачений час для належної участі у справі в кількості 60 годин. Просить суд, постановити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_6 судові витрати за правничу допомогу в сумі 24 500,00 грн.
19 листопада 2025 року представником відповідача адвокатом Макаренко Олександром Юрійовичем подано до суду заперечення про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач не погоджується із заявленою сумою та заперечує щодо присудження на користь позивачки вказаної суми витрат на професійну правову допомогу. Обґрунтовує це тим, що представником позивачки, адвокатом Амельчишиним О.В., разом із першою заявою по суті справи, не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а лише було зазначено, про те, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката позивачки складатимуть приблизно 20 000 грн., виходячи із складності законодавства та розгляду справи з іноземним елементом. Представником позивачки, адвокатом Амельчишиним О.В. не дотримано вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України: обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не співмірний із заявленою ціною за надані послуги; відсутній витрачений на такі роботи час; справа не була складною та розглядалася судом в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, в справі відбулося всього два судові засідання; справа не мала публічного інтересу.
Зазначає також, що до даної заяви не долучено жодних доказів, які підтверджують фактичне понесення позивачкою витрат на правничу допомогу за вказаним Договором, в тому числі жодних платіжних доручень, з відміткою банку та жодних квитанцій передбачених Договором. Натомість, позовна заява про стягнення аліментів, подана до Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, є типовою, не містить жодних особливостей пов`язаних із заявленням вимог про стягнення аліментів із законного батька дітей, який, до того ж, постійно проживає в Україні у місті Кривому Розі. Просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 500, 00 грн не є співмірним з: ціною позову, із категорією та складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Ухвалення додаткового рішення вирішується судом за відсутності учасників справи і у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Під час подання позову на виконання вимог ст.178 ЦПК України представником позивача було зазначено розрахунок суми судових витрат, які має понести позивач у розмірі приблизно 20 000,00 грн.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До заяви представником позивача долучено копію договору надання правової допомоги від 17 травня 2025 року (далі- Договір), акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 17.05.2025 року складений 12 листопада 2025 року.
У відповідності до п. 1.1. Договору відповідно до якого замовник, після постановлення судових рішень на користь замовника, останній зобов`язується сплатити виконавцю за рахунок стягнутих з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у справі за надану виконавцем замовнику правову допомогу (представництво інтересів) кошти за обумовлені п.п. 1.1.2.-1.1.5 договору участь виконавця. Відповідно до умов договору в судовому розгляді справи в суді першої інстанції 4500,00 грн. за кожне судове засідання (п. 1.1.1. Договору), 8000,00 грн. за складання позовної заяви, 2500 грн. за складання клопотання про витребування доказів (п. 1.1.5 Договору) та 5000,00 грн. за складання відгуку на відзив на позов
Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 17.05.2025 року, підписаного між ОСОБА_1 і адвокатом Амельчишиним О.В.12 листопада 2025 року, вбачається, що вони уклали цей акт про наступне: «У цивільній справі №212/9796/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів адвокатом Амельчишиним О.В. надана наступна правнича допомога: 1. складання позову, подання його до суду та направлення копії позову відповідачу 8000,00 грн.; 2.Складання та подання до суду відгуку на відзив на позов з врахуванням ознайомлення та аналізу відзиву на позов 5000,00 грн.; 3. Складання та подання до суду 2-х клопотань 2500,00 грн.; 4. Участь у 2-х судових засіданнях 9000,00 грн. У відповідності до п. 1.1. Договору від 17.05.2025 замовник (клієнт) після постановлення судових рішень на користь замовника, останній зобов`язується сплатити виконавцю за рахунок стягнутих з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у справі за надану виконавцем замовнику правову допомогу (представництво інтересів) кошти за обумовлені п.п. 1.1.2.- 1.1.5 договору участь виконавця. Враховуючи, що судове рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, сторони погодили, що оплата за надану правничу допомогу буде здійснена замовником після набрання судовим рішенням законної сили за рахунок стягнутих з відповідача витрат на правничу допомогу в примусовому порядку, або після їх добровільного відшкодування відповідачем.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд визнає, що витрати на правничу допомогу позивачем підтверджені документально та є реальними.
Пояснення представника відповідача , що витрати на правничу допомогу позивачем не обґрунтовані суд вважає безпідставними.
Керуючись ст.ст.133,137,141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача адвоката Амельчишина Олега Валерійович про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за послуги професійної правничої/правової допомоги у розмірі 22 785,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Додаткове рішення складено та підписано без проголошення12 грудня 2025 року.
Суддя: Л. І. Хомченко