справа № 487/5702/25 провадження №2/489/3340/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі - ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У серпні 2025 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулось до Заводського районного суду міста Миколаєва, ухвалою якого від 12.08.2025 справу направлено за підсудністю до Інгульського районного суду міста Миколаєва, з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8200,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 09.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1438053, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,9 процентів за користування кредитними коштами.

Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого його її номер мобільного телефону.

Кошти кредиту були перераховані кредитором 09.01.2021 на картковий рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором № 1438053 від 09.01.2021, укладеним з ОСОБА_2

07.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відповідно до умов договору про відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 відступив право вимоги за кредитним договором № 1438053 від 09.01.2021 новому кредитору ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».

Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 12.06.2025 утворилася заборгованість на загальну суму 8200,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту 2500,00 грн. та простроченим комісією і відсотками в розмірі 5700,00 грн.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

15.09.2025 відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та визнати кредитний договір № 1438053 від 09.01.2021 недійсним.

У відзиві вказав, що він особисто кредитний договір не укладав. Про існування заборгованості йому нічого не було відомо та про неї дізнався з ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» йому на електрону пошту або за допомогою інших засобів зв`язку нічого не надходило та таких доказів не надав позивач. Довідка про ідентифікацію для електронного підписання договору, яку надав позивач, виникає сумнів. Реальних доказів надходження на його номер телефону ідентифікатора у позивача немає.

Також йому не було відомо про заміну зміну кредиторів, жодних повідомлень з цього приводу не отримував.

Позивач вказав, що направляв на його адресу проживання: АДРЕСА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості, але його адресою проживання є: АДРЕСА_1 , а тому йому не було відомо про заборгованість.

Крім того, в пункті 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» його номером телефону вказано номер НОМЕР_2 , але даний номер йому ніколи не належав та ним він не користувався. Також, вказано дані паспорту російською мовою, з маленької букви та помилками, хоча він є громадянином України та при заповненні документів використовує виключно державну мову.

На думку відповідача, некоректні данні про його адресу реєстрації, паспортні данні та номер мобільного телефону, можуть вказувати на те, що його особисті данні було викрадено та використано у шахрайських діях третіми особами для оформлення мікрозайму.

З цього приводу, 11.09.2025 ним подано заяву до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про відкриття кримінального провадження щодо вчинення шахрайських дій третіми особами.

У додаткових поясненнях від 09.10.2025 ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» вказало на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, та просило залишити їх без розгляду і задоволення.

У відповіді на додаткові пояснення позивача від 13.10.2025 відповідач ОСОБА_1 ще раз навів свої доводи проти позову та просив в його задоволенні відмовити повністю.

13.10.2025 відповідач надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з 10500,00 грн. до 0,00 грн.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 04.09.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 09.01.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 укладено договір № 1438053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Згідно пункту 1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.

За умовами пунктів 1.2 - 1.4 кредитного договору надання позичальнику кредиту здійснюється в розмірі 2500,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 % в день та зниженої процентної ставки 1,90 % за умовами визначеними підпунктом 1.4.1 договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнту з метою отримання кредиту.

Додатком № 1 до кредитного договору є Графік платежів.

До підписання кредитного договору, як вказує позивач, відповідач ознайомився і підписав електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування.

Кредитний договір, додаток № 1 до нього та паспорт споживчого кредиту в відповідних розділах містять запис про їх підпис ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Із довідки про ідентифікацію, підписаною керівником ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» вбачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , з яким укладено договір № 1438053 від 09.01.2021, ідентифікований Товариством та акцепт договору здійснено позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/ одноразовим ідентифікатором «Т895», 09.01.2021, номер телефону НОМЕР_4 .

Виконання кредитором зобов`язань із перерахування позичальнику кредиту в розмірі 2500,00 грн. відповідно до умов кредитного договору, позивач підтвердив листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 02.07.2025 № 2643_43, згідно якого 09.01.2021 13:02:05 успішно перераховано кошти на карту клієнта в сумі 2500,00 грн., маска карти НОМЕР_5 , номер транзакції в системі iPay.ua - 77168774, призначення платежу: «Зарахування 2500,00 грн. на карту НОМЕР_5 .

Відповідач зазначає, що кредитний договір ним не підписувався, про існування заборгованості йому нічого не було відомо, а також він не був повідомлений про зміну кредитора. Також вважає, що його особисті дані були викрадені третіми особами та які їх використали в шахрайських цілях. З цього приводу він направив електронне звернувся до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, яке зареєстровано за номером 444999, що підтвердив скріншотом з мобільного телефону.

При цьому, відповідач не оспорює належність йому кредитної картки за номером НОМЕР_5 , на яку кредитором був здійснений переказ 09.01.2021 2500,00 грн., та неотримання вказаних грошових коштів.

Набуття права вимоги заборгованості за кредитним договором позивач підтвердив наступним:

07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором № 1438053 від 09.01.2021, укладеним з ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, який засвідчений підписами представників сторін Договору факторингу, заборгованість ОСОБА_1 за кредит ним договором №1438053 від 09.01.2021, строк дії якого закінчується 08.02.2021, становить 8200,00 грн., з яких: 2500,00 грн. залишок по тілу кредиту; 5700,00 грн. залишок по відсотках.

07.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», укладено Договір № 2-07/09/2021 відступлення права вимоги від 07.09.202, відповідно до якого ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги за кредитним договором № 1438053 від 09.01.2021, укладеним з ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, який засвідчений підписами представників сторін Договору відступлення права вимоги, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1438053 від 09.01.2021, строк дії якого закінчується 08.02.2021, становить 8200,00 грн., з яких: 2500,00 грн. залишок по тілу кредиту; 5700,00 грн. залишок по відсотках.

Випискою з особового рахунка за кредитним договором №1438053 від 09.01.2021, яка за своїм змістом є розрахунком заборгованості, позивач підтвердив, що за період з 09.01.2021 по 12.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 8200,00 грн., з якої 2500,00 грн. прострочене тіло кредиту та 5700,00 грн. відсотки.

Через невиконання грошових зобов`язань 13.06.2025 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) позивач направив вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором в якій повідомив відповідача про набуття права вимоги за кредитним договором та вимагав погасити заборгованість в сумі 8200,00 грн.

У зв`язку із непогашенням заборгованості позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, як кредитора.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.

Судом встановлено, що кредитний договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та було підписано позичальником ОСОБА_1 накладенням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора «Т895», надісланого на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Успішне зарахування коштів на картковий рахунок, маска карти НОМЕР_5 , яка відповідає рахунку, вказаному в пункті 2.1 кредитного договору, підтверджується листом ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 02.07.2025 № 2643_43.

Відповідач у відзиві вказує, що кредитний договір не укладав, при цьому не оспорює належність йому платіжного засобу - платіжної картки № НОМЕР_5 та зарахування на неї 09.01.2021 кредиту в розмірі 2500,00 грн.

При цьому, в договорі зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 , які необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номери мобільних телефонів.

Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Щодо заповнення в кредитному договорі частини даних про позичальника російською мовою, з помилками, а також допущення помилки в адресі його офіційній реєстрації місця проживання, відмінність якої полягає лише в номері будинку - вказано «27»,замість «27В», то це не є підставою вважати недійсним кредитний договір.

Щодо викрадення особистих даних відповідача та використання їх в шахрайських цілях третіми особами, у зв`язку із чим в ході розгляду справи ОСОБА_1 звернувся з відповідною електронною заявою до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, що підтвердив скріншотом з електронного пристрою, з якого надіслано заяву, то таке звернення за відсутності даних про порушення кримінального провадження та визнання в ньому заявника потерпілим не є достатнім та належним доказом неукладення кредитного договору і неотримання кредитних коштів, що в даному випадку відповідачем не оспорюється.

При цьому, суд наголошує, що без здійснення дій відповідачем із реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора та повідомлення ним кредитору особистих даних про себе, що надали можливість його ідентифікувати та надіслати йому для підпису кредитного договору одноразового ідентифікатора, такий договір, який відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі, не був би укладений.

У зв`язку із наведеним та враховуючи, що відповідач не надав доказів того, що платіжна картка № НОМЕР_5 , на яку 09.01.2021 був зарахований кредит в розмірі 2500,00 грн., йому не належить або вибула із його володіння поза його волею і була використання третіми особами у незаконний спосіб; не оспорювання відповідачем отримання кредитних коштів, суд приходить до висновку про те, що кредитний договір був укладений відповідачем. Тому, кредитний договір є правомірним, а його укладення відповідає закону та внутрішній волі відповідача.

Так як суд дійшов висновку про правомірність кредитного договору, а тому з урахуванням доведеності позивачем перерахування коштів кредиту відповідачу та порушенням останнім грошових зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 2500,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам в розмірі 5700,00 грн. то суд з такою вимогою погоджується не в повній мірі.

Так, відповідно до пункту 1.3 кредитного договору кредит надано на строк 30 днів (з 09.01.2021 по 08.02.2021) зі сплатою 1,90 % в день.

Розмір процентів за вказаний період становить 1425,00 грн., що підтверджується Графіком платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору.

За умовами наведеного пункту 1.3 договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.

Відповідно до підпункту 4.2.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт продовжив строк кредиту відповідно до підпунктів 4.1.1 - 4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролорнгація) з наступним після запланованої дати поверненням кредиту.

Згідно умов підпунктів 4.2.2 та 4.2.5 договору продовження строку договору здійснюся на 15 календарних днів але не більше 120 календарних днів (включаючи період, визначений пунктом 1.3 Договору).

Таким чином автопролонгація застосовується за наявності заборгованості та за умови продовження позичальником строку кредиту відповідно до підпунктів 4.1.1 - 4.1.6 договору.

У даному випадку доказів здійснення відповідачем дій відповідно до підпунктів 4.1.1 - 4.1.6 договору позивачем не надано, як і не надано доказів надіслання на відповідачу електронного листа-повідомлення на електронну адресу та/або СМС - повідомлення на номер телефонів, вказаних у розділі 10 договору, інформуючи клієнта про новий строк користування кредитом та розмірі процентної ставки за користування кредитом.

Таким чином, нарахування кредитором процентів за користування кредитом після 08.02.2021, за відсутності доказів здійснення позичальником дій відповідно до підпунктів 4.1.1 - 4.1.6 договору, є неправомірним.

За такого, вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом є доведеними в розмір 1425,00 грн.

Щодо набуття права вимоги за кредитним договором то відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Неповідомлення позичальнику про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання обов`язку за кредитним договором.

Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також укладені наступні договори факторингу та відступлення прав вимоги, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Тому неотримання відповідачем повідомлень про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, що утворилася перед первісним кредитором.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, встановивши, що кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором було укладено в електронній формі та підписано відповідачем накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільний телефону, без якого неможливе було укладення такого договору та отримання кредитних коштів, а також не спростування відповідачем належними і допустимими доказами відсутності в нього заборгованості за кредитним договором, суд з урахуванням наведеного вище приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача 2500,00 грн. заборгованості по кредиту та 1425,00 грн. процентів, нарахованих за період з 09.01.2021 по 08.02.2021.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1159,36 грн. (2422,40 х 47,86)

У заяві від 06.10.2025 позивач, скористався своїм процесуальним правом та просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Вказані витрати підтвердив договором № 09/07/2025 про надання правничої допомоги від 09.07.2025, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреністю від 09.07.2025, наданою адвокату Пархомчуку С.В.; Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019; актом про отримання правової допомоги від 01.10.2025, згідно якого вартість консультації щодо перспективи судового врегулювання становить 2000,00 грн., складання та подання до суду позовної заяви 5000,00 грн., складання і подання до суду клопотань, заяв, інших процесуальних документів 3000,00 грн., канцелярські витрати 500,00 грн. Всього в сумі 10500,00 грн.; рахунком від 01.10.2025 на суму 10500,00 грн.; платіжною інструкцією № 1017 від 01.10.2025 на суму 10500,00 грн.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ЦПК України передбачені критерії визначення та розподілу судових витрат як: їх дійсність; необхідність; розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд враховує складність справи, а саме те, що вона є типовою і не складною, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, клопотання відповідача про зменшенням правничих витрат до 0,00 грн., а також часткове задоволення позовних вимог і критерії розумності та співмірності.

Тому враховуючи зазначене, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача правничих послуг в розмірі 2500,00 грн., які відповідають зазначеним вище критеріям та розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1438053 від 09.01.2021 в розмірі 3925,00 грн. (три тисячі дев`ятсот двадцять п`ять гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 1159,36 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять гривень 36 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.12.2025.

Суддя І.В.Коваленко