Справа № 456/5036/25 Провадження № 2/450/2618/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Микитів Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Виділити відповідачу згаданий вище транспортний засіб. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Мотивувала позовні вимоги тим, що 03.09.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб. За час перебування у шлюбних стосунках сторони набули у спільну сумісну власність згадане вище рухоме майно. Позивач намагалась здійснити позасудове врегулювання питання стосовно поділу спільного майна, однак вказана пропозиція відхилена відповідачем. Вказала, що автомобіль марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 перебуває у одноосібному користуванні ОСОБА_2 . Відтак, доцільним буде виділити відповідачу згаданий вище транспортний засіб зі сплатою позивачу грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості такого. Повідомила, що на даний час неможливо визначити точну вартість автомобіля, оскільки доступ до нього відсутній, однак згідно інтернет сервісу «Авторіа» приблизна вартість такого становить 47000 доларів США, що еквівалентно 1974000 грн. З огляду на викладене вище, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Крім цього, заявила і долучила клопотання про відстрочення сплати судового збору,забезпечення позову та витребування доказів.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2025 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, які отримано 21.10.2025 року.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.10.2025 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.10.2025 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову повернуто заявнику.

28.10.2025 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.10.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відстрочення сплати судового збору задоволено частково. Визначено позивачу ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у розмірі 1211 грн. 20 коп., з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 29.10.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів.

28.11.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просила задовольнити позовні вимоги частково, визнати спірний автомобіль спільним сумісним майном подружжя, виділити його відповідачу, сплативши позивачу грошову компенсацію у частці 1/2 від його ринкової вартості зі зменшенням розміру компенсації на фактично понесені ОСОБА_2 витрати з обслуговування, ремонту і утримання транспортного засобу. Вказала, що відповідач не заперечує факту придбання спірного автомобіля під час перебування у шлюбі з позивачем, підтримує вимогу щодо виділення йому такого, однак заперечує в частині стягнення на користь позивача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошової компенсації у розмірі 1/2 його вартості та покладання на нього судових витрат. Пояснила, що фактичні подружні відносини між сторонами припинилися значно раніше офіційної дати розірвання шлюбу. Після фактичного припинення подружніх відносин, але до моменту офіційного розірвання шлюбу, між сторонами досягнута усна домовленість щодо розподілу майна, набутого у шлюбі. На пропозицію позивача відповідач передав їхньому сину квартиру, що знаходилась у власності ОСОБА_2 і була сімейним житлом, шляхом укладення договору дарування. Позивач підтримала такий підхід до поділу майна та не висловлювала будь-яких заперечень. В частині поділу спірного автомобіля позивач заявила, що відповідач може залишити такий собі, чим підтвердила відсутність будь-яких претензій на транспортний засіб і фактичне погодження досягнутої домовленості щодо порядку поділу майна. Зазначила, що згідно висновку щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу № ЕР-250/11-25, складеного 19.11.2025 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ринкова вартість автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 станом на 19.11.2025 року становить 1316800 грн. 40 коп. Окрім наведеного, стороною позивача не враховано того факту, що з моменту придбання автомобіля і до теперішнього часу всі витрати, пов`язані з його утриманням, ремонтом, сервісним обслуговуванням (заміною фільтрів, технічних рідин тощо), а також зі страхування транспортного засобу (у тому числі за договором КАСКО), понесені виключно відповідачем. З врахуванням викладеного, під час визначення компенсації вартості частки майна, слід врахувати понесені відповідачем супутні витрати. Додатково повідомила, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 10200 грн., що включає в себе послуги адвоката та оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності.

В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03.09.2024 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується свідоцтвом про розвірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.09.2024 року.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 4641, вбачається, що автомобіль марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , 26.07.2023 року зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно висновку щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу № ЕР-250/11-25, складеного 19.11.2025 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , ринкова вартість автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 станом на 19.11.2025 року становить 1316800 грн. 40 коп.

З цього приводу слід вказати, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними (Постанова Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 727/11406/17).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, вказаними правовими нормами встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, яка може бути спростована. Так, один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Таким чином, сторонами не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на вказане майно. Окрім наведеного, суд враховує позицію сторін, яка підтверджує факт набуття автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 у період перебування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в шлюбних стосунках за спільні кошти подружжя.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до п. 25 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя і виклав правову позицію, згідно якої у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди.

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц міститься висновок, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Визначаючи вартість спірного транспортного засобу, суд виходить з наданого стороною відповідача висновку щодо ринкової вартості колісного транспортного засобу № ЕР-250/11-25, складеного 19.11.2025 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , згідно якого ринкова вартість автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 станом на 19.11.2025 року становить 1316800 грн. 40 коп., 1/2 частки якої підлягатиме компенсації позивачу за рахунок відповідача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Покликання представника відповідача Францішкевич-Вирста Ю.М. щодо необхідності при визначенні компенсації врахувати всі витрати, пов`язані з його утриманням, ремонтом, сервісним обслуговуванням, страхуванням, які понесені ОСОБА_2 , не підлягатимуть застосуванню у даному випадку, оскільки за весь період спірним майном користувався відповідач, що не заперечується сторонами, а тому останній, як власник такого, повинен був нести витрати щодо його обслуговування та підтримання у належному технічному стані.

Окрім цього, слід також врахувати об`єктивне щорічне зниження ринкової вартості автомобіля внаслідок його фізичного і морального зносу, а також збільшення пробігу, що безпосередньо впливає на зменшення вартості такого. Зазначені обставини призводять до фактичного знецінення спірного майна та до втрати частини грошових коштів, які були сплачені за його придбання за рахунок спільних коштів подружжя.

Таким чином, врахування витрат на утримання і експлуатацію автомобіля, як підстави для зменшення розміру компенсації, є необґрунтованим та таким, що суперечить принципам справедливості та рівності часток подружжя у спільному майні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, позовні вимоги слід задовольнити, визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Виділити ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 658400 грн. 20 коп.

Що стосується стягнення судових витрат, слід вказати, що у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого останньою при поданні позовної заяви.

Крім цього, з відповідача на користь держави слід стягнути 5372 грн. 80 коп. судового збору, як різницю між 1% від ціни позову (6584 грн.) і сплаченим позивачем судовим збором в сумі 1211 грн. 20 коп., стягнення недоплаченої частини якого визначено відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження від 29.10.2025 року.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 42, 48, 81, 82, 89, 106, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 325, 365, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати автомобіль марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , спільним майном подружжя.

Здійснити поділ майна подружжя шляхом виділення ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Здійснити поділ майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 658400 грн. 20 коп. в якості компенсації ринкової вартості 1/2 частки автомобіля марки «Мерседес» моделі «GLE 250», 2018 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 5372 грн. 80 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.