Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1240/25
Провадження № 2/935/393/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду із позовом у якому просить суд стягнути з відповідача з ОСОБА_1 , на користь позивача, заборгованість за кредитним договором № 500717555 від 18.09.2022 року в розмір 82647,60 грн, яка складається з 52061,88 грн прострочене тіло кредиту, 30585,72 відсотки за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.09.2022 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа-Банк» з меою отримання банківських послуг. 18.09.2022 підписання оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500717555 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту. 18.09.2022 шляхом підписанням акцепту пропозиції на укладеня угоди про надання споживчого ркедиту № 500717555 банк прийняв пропозицію на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500717555, який був підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «7897».

Зазначає, що банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Однак відповідач не належним чином виконав своє зобов`язання щодо повернення кредитні коштів у зв`язку з зазначеним має заборгованість у розмірі 82647,60 грн., яка складається з 52061,88 грн прострочене тіло кредиту, 30 585,72 відсотки за користування кредитом. Оскільки відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

02 червня 2025 року Коростишівським районним судом Житомирської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовног провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач ОСОБА_1 про порядок розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвала про відкриття провадження у справі, яку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулася до суду з відміткою працівника пошти у рекомендованому повідомленні № 668 «адресат відстуній за вказаною адересою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення поштового відправлення.

Відповідач направила 24.11.2025 року до суду відзив, в якому зазначає, що дійсно укладала договір з АТ «Сенс Банк» та отримала кредитні кошти, зобов`язання за якими на моент подання позову залишаються частково невиконаними. Відповідач погоджується з обов`язком повернення тіла кредиту та готова поступово його погашати у межах своїх можливостей. Проте ОСОБА_2 не погоджується з розміром нарахованих процентів, оскільки вважає їх надмірними та такими, що не відповідають принципам добросовісності, співмірності та соціальної справедливості. У зв`язку з важким фінансовим становищем, просить суд врахувати, що вона є матір`ю дитини, яку виховує самостійно, не має офіційного стабільного доходу, і її джерела ісунвання є неругулярним та недостатніми для погашення заявленої позивачем суми, а тому просить зменшити розмір заявлених відсотків.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 вересня 2022 року між АТ «АЛЬФА БАНК та ОСОБА_1 підписано угоду про надання споживчого кредиту № 500717555 шляхом підписання: оферти на укладання угоди про надання кредиту в якій вказано про акцепт банком пропозиції на укладення угоди про надання кредиту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, які у сукупності становлять кредитний договір.

Відповідно до умов договору встановлено наступні умови споживчого кредиту: кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором № 501336721 від 08.07.2021. Розмір 56359,66 грн. підписання цієї оферти відповідач беззаперечено підвтердила, що перед укладенням угоди ознайомлена, в тому числі, у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення про отримання кредиту, з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ, з інформацією, зазначеною в чатині другій статті 12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулюванн ринків фінансових послуг». Процентна ставка 24 % річних. Строк кредитування 36 місяців.

На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів надано меморіальний ордер № , в якому зазначено отримувачем ОСОБА_3 , сума 56 359,66 грн, призначення платежу перерахування коштів за кредитним договором № 500717555 від 19.09.2022 та виписка по особовим рахункам АТ «Сенс банк», з якої вбачається зарахування коштів в сумі 56 359,66 грн.

25.02.2025 року АТ «Сенс банк» надіслано на адресу відповідача вимогу про усунення порушень щодо повернення кредиту на відповідні банківські реквізити.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», зміна найменування на АТ «Сенс банк» підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором № 500717555 від 19.09.2022 року, становить 82 647,60 грн., яка складається з 52061,88 грн заборгованості за тілом кредиту, 30585,72 відсотки за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1ст.530ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та АТ «АЛЬФА-БАНК», що змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» укладено угоду про надання кредиту (оферта) № 500717555, шляхом ознайомлення позичальника з умовами оферти, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Позичальник кредит у розмірі 56359,66 грн. отримала, що підтверджується випискою з її банківського рахунку та не заперечується відповідачем у справі.

Щодо нарахування відсотків, суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року зазначено, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Тобто, підписуючи договір відповідач погодилась сплачувати відсотки в розмірі 24% річних, тобто між відповідачем та позивачем погоджені умови договору, які ОСОБА_4 погодилась виконувати. Натомість відповідач просить зменшити заборгованість за відсотками враховуючи її скрутне матеріальне становище, однак договір про надання споживчого кредиту № 500717555 не містить такої умови, у зв`язку з чим не можливо зменшити розмір заборгованості за відсотками.

З наданого розрахунку вбачається, що ОСОБА_4 не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 500717555 від 18.09.2022 року, тим самими порушила порядок та умови погашення заборгованості. У зв`язку з чим станом на утворилась заборгованість у розмірі 82647,60 грн. яка відповідачем не спростована. Доказів повернення наданих кредитних коштів чи сплати сум відсотків у повному обсязі відповідачем не надано. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, власного відмінного розрахунку не надано.

Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості у розмірі 82 647,60 грн., яка складається з 52061,88 грн заборгованості за тілом кредиту, 30585,72 відсотки за користування кредитом, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 7087,84 грн., який позивач просить стягнути на свою користь.

В матеріалах справи наявний договір надання послуг №1006 від 28.01.2025 року укладений між адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», свідоцтво про право на занняття адвокатською діяльністю.

В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру.

З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268 352,354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 626, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та користь Акціонерного Товариства «Сенс Банк», заборгованість за кредитним договором № 500717555 від 18.09.2022 року у розмірі 82 647 (вісімдесят дві тисячі шістсот сорок сім ) грн. 60 коп., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

В стягненні іншої частини витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Позивач: Акціонерне Товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 12.12.2025

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО