ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4282/25Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/1156/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Гичко К.С.

та позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Саламандри Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4282/25 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, інтереси якого представляє Тіщенко Артур Вікторович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Скибу В.М., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування вимог зазначив, що він є дядьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мобілізований до лав ЗСУ під час дії воєнного стану та призваний на військову службу за мобілізацією 24.08.2023.

09 липня 2024 року під час виконання бойового завдання з захисту територіальної цілісності та незалежності Батьківщини в районі н.п. Гуляйполе, Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_3 зник безвісти, що підтверджується сповіщенням № 52 від 11 липня 2024 року.

Внаслідок цього 13 липня 2024 року було внесено відомості в ЄДРДР №0000163. Згідно відповіді слідчого СВ ВП № 3 (м. Галич) Івано -Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Людери В. Від 01.10.2024 № 8027/108/48-2024 - на даний час досудовим розслідуванням не встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок чого кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 115 КК України з відміткою «зникнення безвісти».

Про підставу вважати, що ОСОБА_3 загинув для визнання його померлим є матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу № 190 від 01.09.2024 року встановлено, що «Під час проведення розслідування, комісія дійшла висновку про те, що внаслідок штурмових дій противника та обстрілу позиції, де знаходились солдат ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які відбивали штурм, у зв`язку з тим, що противник продовжував наносити вогневе ураження по позиції «Буцефал», а згодом провів штурмові дії силами особового складу та захопив дану позицію, вищевказані військовослужбовці 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 загинули, та рахуються, як такі, що не повернулися з бойового завдання, не дезертирували, не залишили самовільно військову частину, а також як такі, що не потрапили до ворожого полону».

Від моменту, коли був останній контакт із ОСОБА_3 та відбувся бій, пройшло більше шести місяців.

Він бажає увіковічнити пам`ять свого племінника, встановити пам`ятник, оформити свої спадкові права та реалізувати своє право на отримання частини одноразової грошової допомоги, однак цього зробити не може, оскільки є розбіжності у написанні в Архівній довідці прізвища сестри « ОСОБА_6 », а його « ОСОБА_7 ». В подальшому така розбіжність була відсутня.

За наведених підстав просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Курипів Галицького району Івано-Франківської області є племінником ОСОБА_1 по родовій лінії матері ОСОБА_8 (дів. ОСОБА_7 ). Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Курипів Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: с. Курипів Галицького району Івано-Франківської області, солдата, стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Датою смерті ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті м. Гуляйполе Пологівський район, Запорізька область, Україна. Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести актовий запис про смерть ОСОБА_3 в м. Гуляйполе Пологівського району Запорізької області, на підставі якого видати свідоцтво про смерть останнього.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скиба Віталій Михайлович, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частини НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець села Курипів Галицького району Івано-Франківської області є племінником ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Міністерства оборони України, інтереси якого представляє ОСОБА_9 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2025 року в частині встановлення факту родинних відносин та прийняти у вказаній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що висновок суду першої інстанції про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є помилковим та таким, що не підлягає встановленню у судовому порядку.

При винесенні рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначив, що у даній заяві відсутня правова мета звернення до суду, тому суд повинен був врахувати мету звернення до суду та обґрунтування такої правової мети, запропонованої заявником.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту родинних відносин необхідне йому для оформлення спадкових прав та отримання частини одноразової грошової допомоги, однак він не має права на отримання грошової допомоги, оскільки не входить до кола осіб, які мають право на отримання такої допомоги, а саме, не є членом сім`ї загиблого.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Саламандра Г.М. просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Посилається на те, що скаржником не заперечується факт, що ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 та жодних зауважень чи заперечень щодо оспорювання факту родинних відносин в апеляційній скарзі не вказано, проте вважає, що заява про встановлення юридичного факту є безпідставною.

Зазначає, що підставою звернення до суду є наявність інших прав та обов`язків заявника, а саме, для отримання і поховання тіла, увіковічнення його пам`яті або звернення до суду із заявою про оголошення його племінника померлим та відкриття спадкової справи, для реалізації можливості ініціювати питання щодо розшуку його племінника, подавати у відповідні органи заяви, скарги та звернення, здійснювати захист прав племінника у договірних зобов`язаннях та будь-яких інших правочинах, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями ОСОБА_3 .

Вважає, що між ним та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки він не претендує на отримання одноразової грошової допомоги та з такою заявою про отримання одноразової грошової допомоги не звертався.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Саламандра Г.М. заперечили вимоги апеляційної скарги, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2025 року в частині задоволення заяви ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин просять залишити без змін.

Представник Міністерства оборони України, інтереси якого представляє ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився. 09 грудня 2025 року через систему Електронний суд надійшла заява про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони.

Представники заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 та Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу та до електронних кабінетів, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного документа та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що заявником фактично оскаржується рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року лише в частині встановлення факту родинних відносин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 . У відомостях про батьків ОСОБА_11 значиться батьком, а ОСОБА_12 матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданим 05.10.1978.

Відповідно до Витягу з ДРАЦС громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 19.02.2025 зазначено, що ОСОБА_13 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Із Архівної довідки № А-23(Ц)/06-06 від 04.12.2024 вбачається, що ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Курипів Станіславського повіту (нині Івано-Франківського району), хрещена 10 лютого 1934 року у церкві с. Курипів, греко-католицького віросповідання (а/з №2). Батько: ОСОБА_15 , син ОСОБА_16 . Мати: ОСОБА_17 , донька ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , уродж. ОСОБА_20 .

Відповідно до архівної довідки № А-23(Ц)/06-06 від 04.12.2024 ОСОБА_21 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Курипів Галицького повіту Станіславської області (нині Івано-Франківського району Івано-Франківської області), актовий запис № 5 від 18 червня 1947 року, складений виконавчим комітетом Курипівської сільської ради. Батько: ОСОБА_22 . Мати: ОСОБА_23 .

Даними Метричної книги реєстрації народжень шлюбів та смертей 03.02.1984 - 22.02.1944 сіл Острів Пукасівці, Курипів Івано-Франківський район /церква/ та даними Книги реєстрації актів про народження за 1947 р. ВРАГС Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, підтверджуються дані з Архівних довідок.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 мобілізований в лави ЗСУ під час дії воєнного стану та призваний на військову службу за мобілізацією 24.08.2023 року, про що вказує запис у військовому квитку ОСОБА_3 НОМЕР_3 .

Згідно Довідки №147/4/3/1564 від 14 грудня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно в період з 19.11.2023 по 12.03.2024, з 21.04.2024 по 06.05.2024, з 17.05.2024 по 09.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, м. Гуляйполе.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 52 від 11 липня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець 1 - помічник гранатометника 3 стрілецького, відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 09 липня 2024 року в ході стрілецького бою зі збройними силами російської федерації під час виконання бойового завдання з захисту територіальної цілісності та незалежності Батьківщини в районі н.п. Гуляйполе, Пологівського району Запорізької області, зник безвісти.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що заявником надано суду достатньо доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 є рідним дядьком ОСОБА_3 та що встановлення факту родинних відносин має для нього юридичне значення, як рідного дядька щодо отримання достовірних відомостей про місцеперебування племінника, зниклого безвісти за особливих обставин, місце поховання (якщо воно відоме), реалізації права подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також щодо захисту та збереження майна безвісти зниклого безвісти військовослужбовця до моменту припинення його розшуку, звернення до суду із заявою про оголошення племінника померлим та відкриття спадкової справи, для отримання і поховання тіла та увіковічнення його пам`яті в разі загибелі.

Суд керувався наявними у справі доказами, а саме, даними Метричної книги реєстрації народжень шлюбів та смертей 03.02.1984 22.02.1944 та даними Книги реєстрації актів про народження за 1947 р. ВРАГС Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, в яких підтверджуються дані з Архівних довідок.

Суд провів аналіз зазначення прізвищ, імен та по-батькові та врахував типові помилки у їх написанні та зробив висновок, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_12 » є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 по родовій лінії матері.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту статті 318 ЦПК України вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення розглядається шляхом подачі заяви, в якій заявник повинен зазначити, який факт підлягає встановленню та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що у разі якщо не оскаржується сама відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту про визнання заявника членом сім`ї загиблого військовослужбовця в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Предметом розгляду у справі, яка переглядається апеляційним судом, є визнання заявника дядьком загиблого військовослужбовця.

При зверненні із заявою до суду першої інстанції ОСОБА_1 вказував, що він є дядьком зниклого безвісти ОСОБА_3 . У зв`язку із розбіжностями у написанні прізвища у документах, що підтверджують особу, він позбавлений можливості скористатися в повній мірі своїми правами та здійснити ряд дій, а саме, ініціювання питання щодо розшуку племінника, розпорядження та управління майном, забезпечення організації поховання, увіковічнення його пам`яті.

Отже, доводи апеляційної скарги, що у заяві про встановлення юридичного факту відсутня правова мета звернення до суду є надуманими.

Крім цього, розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції провів аналіз прізвищ, імен та по-батькові та врахував типові помилки у їх написанні та зробив висновок, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_12 » є рідними братом та сестрою, а ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_1 по родовій лінії матері, що підтверджується даними Метричної книги реєстрації народжень шлюбів та смертей за період з 22.02.1944 по 03.02.1984 та даними Книги реєстрації актів про народження за 1947 р. ВРАГС Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, архівними довідками від 04.12.2024 9 (а.с. 26-31).

Окрім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції, матір ОСОБА_3 - ОСОБА_12 померла у 2007 році.

Встановивши, що ОСОБА_1 є дядьком ОСОБА_3 , суд першої інстанції, з яким погоджується й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про те, що висновок суду першої інстанції у частині встановлення факту родинних відносин є помилковим та таким, що не підлягає встановленню в судовому порядку є необґрунтованим, оскільки даний факт породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, зокрема щодо отримання достовірних відомостей про місцеперебування племінника, зниклого безвісти за особливих обставин, місце поховання (якщо воно відоме), реалізації права подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також щодо захисту та збереження майна безвісти зниклого військовослужбовця до моменту припинення його розшуку, звернення до суду із заявою про оголошення племінника померлим та відкриття спадкової справи, для отримання і поховання тіла та увіковічнення його пам`яті в разі загибелі.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не входить до кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги, оскільки заява подана про встановлення факту, що має юридичне значення, а не встановлення факту перебування особи на утриманні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких аргументів, які б ставили під сумнів зроблений судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами чи невірне застосування законодавства, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України, інтереси якого представляє ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 грудня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома