ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 565/1545/24

провадження № 61-12179св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (судді-доповідача), Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дубровецького районного суду Рівненської області від 10 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Тарасюк А. М., та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Марин-Фінанс») звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 66 185,84 грн.

2. Мотивувало тим, що між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір № CL-212022, відповідно до якого АТ «Кредобанк» зобов`язувалося надати ОСОБА_1 у користування кредитні кошти, а позичальник зобов`язувалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними. Позичальник своїх зобов`язань не виконала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 66 185,84 грн. ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу від 08 листопада 2023 року набуло право вимоги за спірним кредитним договором.

3. З огляду на зазначене, позивач вважав, що його право на отримання кредитних коштів порушене відповідачем, в зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 185,84 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

4. Заочним рішенням від 16 січня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» заборгованість за кредитним договором № CL-212022 у розмірі 66 185,84 грн, судовий збір на суму 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

5. 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила поновити строк на звернення з цією заявою.

6. Ухвалою від 10 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, Дубровицький районний суд Рівненської області відмовив у поновленні строку та залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

7. 30 вересня 2025 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дубровецького районного суду Рівненської області від 10 березня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

8. Мотивує тим, що позивач не обізнана з функціоналом електронного кабінету, в зв`язку з чим була позбавлена можливості знайти позовну заяву з додатками у підсистемі «Електронний суд». Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належну оцінку несвоєчасності прикріплення позовної заяви з додатками у підсистемі «Електронний суд», що дезорієнтувало відповідача щодо можливості їх отримання та вплинуло на можливість реалізації нею своїх процесуальних прав. Засобами поштового зв`язку відповідач копію заочного рішення не отримувала, натомість текст заочного рішення був доставлений до електронного кабінету ОСОБА_1 17 січня 2025 року. Відповідач наполягає на тому, що з текстом позову та додатками до неї змогла ознайомитися лише після оформлення електронної довіреності на адвоката Калініна С. К. За таких обставин вважає, що строк на подання заяви про перегляд заочного рішення розпочав перебіг з 30 січня 2025 року. Крім того, з огляду на сукупну тривалість повітряних тривог у Сумській та Рівненській областях, відповідач вважає, що перебіг строку на подання заяви про перегляд заочного рішення переривався, а строк переривання склав 24 доби. Також адвокат перебував у відпустці з 01 лютого 2025 року до 15 лютого 2025 року, а отже з огляду на юридичну необізнаність відповідача щодо своїх процесуальних прав такі обставини унеможливили своєчасне звернення з заявою про перегляд заочного рішення. З огляду на зазначене, відповідач вважав, що строк був пропущений з поважних причин.

Доводи інших учасників справи

9. Правом на подання відзиву інший учасник справи не скористався.

Провадження у суді касаційної інстанції

10. Ухвалою від 06 листопада 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції.

11. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

12. Заочним рішенням Дубровицький районний суд Рівненської області від 16 січня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» задовольнив.

13. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2019 року № CL-212022 у розмірі 66 185,84 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

14. 17 січня 2025 року текст заочного рішення надіслано до електронного кабінету ОСОБА_1 в підсистемі «Електронний суд», отримання якого заявник не заперечує.

15. Разом з тим, незважаючи на надіслання відповідачу рішення суду в електронній формі, на адресу місця проживання відповідача, надіслано копію заочного рішення суду в паперовому вигляді шляхом поштового відправлення рекомендованим листом з повідомленням. Вказаний лист повернуто відправнику, за закінченням терміну зберігання у зв`язку з невдалою спробою вручення.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при ухваленні постанови

16. Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, керуючись такими міркуваннями.

17. Правове питання, порушене у касаційній скарзі, стосується законності ухвали суду першої інстанції щодо відмови у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення у зв`язку з цим без розгляду цієї заяви.

18. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

19. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

20. Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

21. Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

22. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

23. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

24. Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

25. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 зауважувала, що встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже, як зазначено в попередньому розділі цієї постанови, право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

26. Крім того, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки щодо застосування статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

27. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що заочним рішенням Дубровицький районний суд Рівненської області від 16 січня 2025 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №CL-212022 від 07 серпня 2019 року у розмірі 66 185,84 грн. Вирішив питання про судові витрати.

28. 17 січня 2025 року заочне рішення доставлено в електронний кабінет ОСОБА_1 в підсистемі «Електронний суд» та факт такого отримання заявник не заперечує.

29. Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

30. Отже, відлік строку на подання заяви про перегляд заочного рішення слід починати з 18 січня 2025 року. Останній день строку припав на 17 лютого 2025 року. Заяву про перегляд заочного рішення подано 25 лютого 2025 року, тобто поза межами строку на вчинення такої процесуальної дії.

31. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач порушувала питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Причини пропуску мотивувала тим, що юридично необізнана та не має навиків користування інтерфейсом електронного кабінету, а її представник - адвокат Калінін С. К. перебував у відпустці з 01 лютого 0225 року до 15 лютого 2025 року.

32. Отже, на суд першої інстанції покладався обов`язок надати оцінку поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення через призму своїх дискреційних повноважень та за результатами розгляду такого питання прийняти відповідне рішення.

33. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

34. Перевіряючи на відповідність зазначеним критеріям вказані відповідачем причини пропуску строку на вчинення процесуальної дії, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що юридична необізнаність сторони спору, а також перебування адвоката у відпустці не є поважними причинами, які можуть слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

35. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 вказала, що суд може поновити особі процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду з вимогою про вчинення процесуальної дії, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

36. Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на те, що зазначені заявником обставини не ускладнили або неунеможливили вчинення особою процесуальних дій у встановлений законом строк, оскільки особа за умови власної юридичної необізнаності та неможливості вчинення її представником юридичних дій внаслідок перебування останнього у відпустці не була позбавлена можливості звернутися до іншого фахівця за наданням юридичної допомоги для належного та своєчасного захисту своїх прав.

37. Також суди надали оцінку посиланням відповідача на значну тривалість повітряних тривог на території України, пов`язаних з військовою агресією рф, та обґрунтовано не визнали їх поважними з огляду на те, що Дубровський районний суд Рівненської області не припиняв свою діяльність. Колегія суддів погоджується з тим, що на поважність причин пропуску процесуального строку не впливає також факт здійснення адвокатом Калініним С. К. діяльності у м. Суми з огляду на значну віддаленість від місця розташування Дубровського районного суду Рівненської області від зони бойових дій та можливості заявника скористатися послугами іншого представника, який здійснює діяльність у регіоні з нижчим рівнем небезпеки, тобто така ознака не має ознак непереборності та безумовного унеможливлення здійснення особою своїх процесуальних прав.

38. Відповідно до вимог статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

39. З огляду на сукупний аналіз статей 126, 284 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду у разі, якщо подана поза межами встановленого процесуальним законом строку, а причини пропуску строку визнані судом неповажними.

40. Не визнавши зазначені заявником причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення поважними, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду.

41. Такий висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20.

42. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують та зводяться виключно до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки повторюють доводи, зазначені відповідачем у заяві про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, та судами вже була надана їм оцінка у оскаржуваних судових рішеннях.

43. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

45. З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростували.

Щодо судових витрат

46. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

47. Оскільки Верховний Суд за результатами касаційного перегляду залишив оскаржувані судові рішення без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,.

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дубровецького районного суду Рівненської області від 10 березня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк