Дата документу 18.12.2025
Провадження № 2/334/5271/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

Суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Згідно відповіді №2085738 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі, судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням ст.ст.175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві повинен міститися виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги .

Так, в порушення вимог ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не долучено доказу про те, що дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі та тільки вона одноосібно піклується та доглядає за дитиною, тобто що дитина повністю перебуває на утриманні матері.

Належним доказом зареєстрованого місця проживання фізичної особи є довідка відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Одночасно з цим суд звертає увагу позивача, на те що реєстрація місця проживання разом з дитиною ще не означає проживання разом з дитиною. Подаючи позов про стягнення аліментів доцільно надавати не лише довідку про реєстрацію, а інші докази, що підтверджують саме обставину спільного проживання з дитиною, адже умовою стягнення аліментів є проживання дитини разом з особою, яка просить присудити їй аліменти.

Відповідно до п. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно з позовною заявою стороною позивача не наведено відповідно до ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів (стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення), що потребує уточнення. Зазначені відомості містяться фрагментарно.

Крім того, позивачка не зазначає в позовній заяві чи має відповідач на своєму утриманні інших осіб та чи має відносно цих осіб грошові зобов`язання.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Дотримання вимог статті 175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду, на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 2 статті 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Так, відповідно до абз. 2 частини 1 статті 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим, позивачем не наданий суду доказ надсилання відповідачу ОСОБА_2 позовної заяви та доданих до неї документів.

За приписами пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України у позовній заяві повинен бути попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позовна заява, скерована до суду, зазначеному положенню не відповідає.

Відтак, позивачу/представнику позивача необхідно надати докази надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_2 позовної заяви та доданих до неї документів.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення шляхом подання уточненої позовної заяви та зазначення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування способу стягнення аліментів та суми аліментів; зазначення підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначити підстави звільнення позивача від сплати судового збору; у разі наявності, відомості грошового зобов`язання стосовно інших осіб, доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

З огляду на викладене, позовна заява не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі заяви.

Ухвалою судді № 334/10128/25 від 04 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

04 грудня 2025 року позивач отримала вищевказану ухвалу до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Недоліки зазначені в ухвалі позивачем не усунені.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що представником позивача недоліки, зазначені в ухвалі суду у встановлений строк не усунені позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись статтею: 185, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ісаков Д.О.