Справа № 445/1578/24
провадження № 2/445/169/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М.В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Баран М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Золочівського районного суду м. Золочів перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначає, що він є батьком дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Колишня дружина позивача, ОСОБА_4 з 2019 року - самоусунулась від виконання своїх обов?язків по вихованню сина, поїхала в Європу, і далі про її діяльність там не відомо. Вона ніяким чином не піклувалася про сина, не проявляла заінтересованості в його подальшій долі, не цікавилася успіхами свого сина, його станом здоров?я, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя. Зокрема відповідачка не телефонує, навіть щоб поспілкуватися з сином, тобто не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що в результаті, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Дитина її помаленьку забуває. Наразі дитина продовжує проживати разом з позивачем, він приділяє своєму синові достатню увагу, здійснює за ним догляд, виховує та належним чином піклуєся. За весь час відповідачка не цікавилась здоров?ям та умовами проживанням свого сина, не цікавилася його розвитком та не намагається з ним спілкуватись, що свідчить про її байдуже ставлення до власної дитини, що призвело до втрати будь-яких зв?язків між дитиною та матір?ю, тобто ОСОБА_4 свідомо самоусунулись від виконання материнських обов?язків відносно сина, ігнорує його, не підтримує з ним стосунків, не займається його вихованням.

Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв?язку із цим, ОСОБА_1 вирішив звернутися в суд з даним позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 .

Представник позивача, адвокат Барабаш Володимир Гнатович в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 .

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. На засіданні 05 серпня 2025 року відповідачка заперечила проти позовних вимог, вказавши, що має бажання піклуватися про сина, а відповідач перешкоджає їй в цьому, просила відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області Баран М.Р. в судовому засіданні підтримала висновок, просила задоволити позовні вимоги.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 28 листопада 2019 року.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області № 445/2203/19 від 27 грудня 2021 року ухвалено розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 17 січня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 03.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області № 445/871/20 від 05 липня 2021 року ухваленно стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі гривень) грн. щомісяця, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01.06.2020 р. і до досягнення ним повноліття.

Згідно довідки № 346 від 15.05.2024 виданою Золочівською міською радою Золочівського району ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом однією сім`єю з сином ОСОБА_5 .

Виконавчий комітет Золочівської міської ради, рішенням № 2533 від 20.06.2024 вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради № 92 від 19 червня 2024 щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_4 .

В судовому засіданні було встановлено про відсутність акту обстеження побутових умов місця проживанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтвердила представник Служби у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області Баран М.Р., та пояснила, що це була помилка Служби у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області.

Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обовя`зків щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про їх можливі наслідки у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення батьківських прав.

Покласти на Служба у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 08.12.2025 року.

Суддя М.В. Бакаїм