Провадження № 22-ц/4808/1714/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Кіндратишин Л. Р. у місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог, заяв про уточнення позовних вимог та судового рішення

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Укрпошта» про зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, у якому просив: зобов`язати відповідача перевірити опис рекомендованого листа, цінного № на відповідність затвердженої Наказом Укрпошти № 211 від 2006 року формі-107 і фактичного, поіменного вмісту листа, здійснити такі дії у присутності позивача, скласти акт перевірки; перевірку листа здійснити оператором поштового зв`язку; стягнути з відповідача в користь позивача моральну шкоду в сумі 35 000 Євро.

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог. У поданій заяві зазначив, що позовна вимога до позивача: визнати порушення правил надання послуг поштового зв`язку відповідачем не направлення позивачу до поштової скриньки повідомлення ф-22-а про надходження рекомендованих листів з описом, цінних; визнати протиправним нарахування штрафних санкцій 13 серпня 2025 року за зберігання 27 рекомендованих листів для позивача; визнати протиправними дії відповідача про повернення відправникам без вручення 27 рекомендованих листів для позивача; як спосіб захисту порушених прав позивача зобов`язати відповідача повідомити позивача формою-22-а про надходження 27 рекомендованих листів, вручити позивачу 27 рекомендованих листів без нарахування штрафних санкцій.

25 серпня 2025 року ОСОБА_1 знову подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказав, що додає позовну заяву такими вимогами: визнати протиправною відмову відповідача приймати і реєструвати заяву позивача запит на документи від 23 серпня 2025 року. Зобов`язати відповідача зареєструвати заяву позивача від 23 серпня 2025 року. Зобов`язати відповідача повідомити позивача ф-22-а про надходження рекомендованих листів, цінних з описом вкладення до поштової скриньки № 859; № 590; № 827.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року наведені заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог повернуто заявнику.

В обґрунтування ухвали суд вказав на те, що позивачем не подано докази направлення заяв про уточнення позовних вимог іншим учасникам справи, а тому, враховуючи вимоги частини п`ятої статті 24 ЦПК України, яка має імперативний характер, наявні підстави для повернення таких заяв.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилковість такої.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції за його відсутності. Заявою від 02 жовтня 2025 року він інформував суд про те, що лікується від удару інсульта і просив оголосити перерву у судовому засіданні на 10 днів. Проте суд таке його прохання проігнорував, чим позбавив його можливості брати участь у судовому засіданні.

Крім того, зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі вказав на те, що заявами про уточнення позовних вимог він змінює предмет позову, що згідно із практикою Верховного Суду заборонено. Однак суд не вказав відповідних номерів справ Верховного Суду, в яких викладено такі висновки, а тому він уважає, що суд помилково зазначив про це, відобразив бажане за дійсне.

Стверджує, що уточнення позовних вимог здійснено виключно в межах позовних вимог, за якими відкрито провадження у цій справі, предмет позову не змінено.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

АТ «Укрпошта» своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (пункт 6 частини першої статті 353 ЦПК України), а тому суд уважає за необхідне проводити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року в справі № 759/17146/20 (провадження № 61-7914св23), від 22 травня 2024 року в справі № 128/285/18 (провадження № 61-15740св23) та інші).

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання в справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) виснувала, що в разі надходження до суду такої заяви, суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) зазначено, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

У справі, яка переглядається судом встановлено, що заяви, подані позивачем як уточнення позовних вимог, за своїм змістом фактично містили їх доповнення. Оскільки позивач не надав доказів направлення таких заяв відповідачу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх повернення.

Позивач в апеляційній скарзі жодним чином не спростував невиконання ним вимог частини п`ятої статті 49 ЦПК України щодо обов`язку направлення відповідачу копій поданих заяв та надання суду доказів такого направлення. Водночас цивільне процесуальне законодавство не передбачає виключень із наслідків недодержання правил вчинення наведеної процесуальної дії.

Доводи апеляційної скарги про позбавлення позивача можливості брати участь у судовому засіданні у зв`язку з відмовою суду в оголошенні перерви строком на 10 днів з підстав його лікування колегія суддів вважає необґрунтованими. Суд першої інстанції надав належну оцінку відповідному клопотанню, що відображено в оскаржуваній ухвалі, та обґрунтовано відмовив у його задоволенні, з огляду на повторну неявку позивача, яка не перешкоджала вирішенню питання щодо перевірки дотримання процесуальних вимог при зверненні із заявою про уточнення позовних вимог.

Також апеляційний суд уважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зіслався на висновки Верховного Суду без зазначення номерів справ, що, на думку скаржника, свідчить про їх вигаданий характер. Відсутність у судовому рішенні реквізитів конкретних судових справ сама по собі не спростовує існування відповідної правової позиції та не свідчить про порушення судом вимог процесуального закону, оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не покладає на суд обов`язку зазначати номери справ Верховного Суду за умови правильного застосування викладеного в них правового висновку до встановлених обставин справи. Крім того, апеляційний суд при перевірці законності оскаржуваної ухвали застосував аналогічні правові висновки Верховного Суду із наведенням реквізитів відповідних судових рішень.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про помилковість оскаржуваної ухвали, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта