Провадження № 2-о/522/656/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 12.11.2025 року надійшла заява ОСОБА_1 , яку подано адвокатом Івус Павлом Вікторовичем, заінтересовані особи: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Марянівка Березовського району Одеської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Марянівка Березовського району Одеської області.

В обґрунтування заяви зазначено, що 18.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнаня її сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Марянівка, Березовського району Одеської області останнє відомо місце проживання: АДРЕСА_1 - безвісно відсутньою. 13.05.2021 року рішенням Березівського районного суду Одеської області у справі № 494/180/21 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ма?рянівка, Березовського району Одеської області останнє відомо місце проживання: АДРЕСА_1 визнано безвісно відсутньою. Початок безвісної відсутності вважати 01.09.2019 року. По теперішний час ніяких відомостей про ОСОБА_2 не надходило а тому, ОСОБА_1 яка є рідною сестрою ОСОБА_2 звертається до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали заяви суддя отримала 13.11.2025 року.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду на 08.12.2025 року.

У судове засідання 08.12.2025 року сторони не з`явилися, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява заявниці ОСОБА_1 від 20.11.2025 року про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа причини неявки суду не повідомила, жодних заяв до суду не подавав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 18.12.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.02.1964 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Мар`янівка Березівського району Одеської області, матір`ю якої записана ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.05.1958 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Мар`янівка Березівського району Одеської області, а/з № 16 від 31.03.1958 матір`ю якої записана ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_4 (а.с. 8) та яка є пенсіонером відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серія НОМЕР_4 (а.с. 9).

Також заявниця вказує у своїй заяві про те, що у неї є ще старша сестра ОСОБА_5 , проте будь-яких доказів щодо родинних відносин суду не було надано.

Згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 травня 2021 року (справа № 494/180/21 Заяву ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку с. Мар`янівка, Березівського району, Одеської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , - безвісно відсутньою. Початок безвісної відсутності вважати 01 вересня 2019 року.

Суд цим рішенням встановив, що вона не перебуває ані за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ані за останнім місцем фактичного проживання за адресою: с. Мар`янівка Березівського району Одеської області, на телефонний зв`язок не виходить, спільні знайомі, родичі, сусіди її не бачили близько 2 років.

За останнім фактичним місцем проживання вона займалась домашнім господарством та випасом корів і одного дня просто не повернулася з пасовища. Пошуки самотужки не принесли результатів, тому у вересні 2019 року ОСОБА_6 , їх третьою рідною сестрою було написано відповідну заяву до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, на яку було заведено оперативно-розшукову справу № 016033 від 16.09.2019 року. У місці постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце її перебування з серпня 2019 року.

Також з рішення суду вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 травня 2018 року, виданого державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Поляковою Г.В. та витягам з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власницею майнового паю члена КСП - ТОВ «Тилігул», вартістю 7090 грн., житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельною ділянки площею 5,9660 га за кадастровим номером :01:001:0202 та земельної ділянки площею 2,0027 га за кадастровим номером :01:001:0251.

Будь-яких інших доказів у підтвердження вимог заявницею не надано. При цьому суд звертаю увагу, що не надано відомостей чи має ОСОБА_2 сім`ю (чоловіка, дітей, батьки).

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її сестри, посилаючись на п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України (встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті) з метою отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» .

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

Суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ,

Верховний Суд (постанова КЦС ВС від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22) дійшов висновку, що встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів установить обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи в точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної влади факту смерті. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Водночас оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Верховний Суд у Постанові від 8 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24 (провадження № 61-2282св25) також прийшов до аналогічного висновку, що з огляду на зміст положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України вважає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви.

При цьому суд роз`яснює право на звернення до суду з заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України).

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 44, 48, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 18.12.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі