Дата документу 18.12.2025
Провадження № 2/334/5256/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

Суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

05 грудня 2025 року на судовий запит надійшла інформація з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Частиною 3 статті 199 СК України визначено коло суб`єктів, які мають право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання: право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналогічні положення містяться і в абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до закону повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має повний обсяг цивільної процесуальної дієздатності та може звернутись самостійно з позовом про стягнення аліментів на її утримання; у разі подання позову матір`ю дитини, повнолітню дитину має бути обов`язково зазначено у позовній заяві у якості третьої особи у справі.

В позовній заяві позивачем зазначено: ОСОБА_1 , тоді як відповідно до паспорту № НОМЕР_1 значиться прізвище « ОСОБА_4 ».

Крім того, всупереч зазначеному положенню, до позовної заяви не додано доказів спільного проживання ОСОБА_1 з повнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не дає змоги суду встановити наявність права позивача на звернення до суду з даним позовом.

В позовній заяві позивачкою не зазначено доказів підтверджуючих можливість надання матеріальної допомоги відповідачем, чи перебувають на його утриманні інші особи.

Згідно із частиною першою та частиною другою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно із частиною четвертою та частиною п`ятою статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Порядок засвідчення копій документів визначений Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01 липня 2020 року. В порушення п. 5.26 вказаного нормативно-правового акта, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче підпису».

З матеріалів справи вбачається порушення вищенаведених норм, оскільки додатки до позовної заяви не засвідчені належним чином.

З урахуванням викладеного, позивачу необхідно подати до суду позовну заяву у новій редакції, в якій визначити коло сторін та третіх осіб, які будуть брати участь при розгляді справи, надати докази в підтвердження спільного проживання позивачки з повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання, докази того, що відповідач має можливість утримувати повнолітню дитину та докази в підтвердження, які повинні бути засвідчені належним чином, понесених витрат позивача в зв`язку із навчанням повнолітньої дитини.

У випадку неможливості надати зазначені докази, позивачем також не надано суду підтвердження факту відсутності можливості отримати зазначені докази самостійно та/або клопотання щодо їх витребування.

Ухвалою судді № 334/10084/25 від 05 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

08 грудня 2025 року позивач отримала вищевказану ухвалу на електронну пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Недоліки зазначені в ухвалі позивачем не усунені.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що представником позивача недоліки, зазначені в ухвалі суду у встановлений строк не усунені позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись статтею: 185, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ісаков Д.О.