КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року місто Київ.

Справа № 757/53621/24-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14430/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року (у складі судді Вовк С. В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа: Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа: Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання припиненим приватного обтяження рухомого майна, що зареєстровано 17.01.2017 за № 68643804, об`єктом якого є автомобіль легковий CHERY EASTAR, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , синього кольору, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що під час реєстрації автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні, а відтак позивач вважається добросовісним набувачем. Власник вказаного транспортного засобу вважає, що йому, як власнику рухомого майна, створені перешкоди у вільному здійсненні його права власності шляхом реєстрації обтяження на автомобіль, а тому звертається до суду з відповідним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстровано 17.01.2017 за № 68643804, об`єктом якого є автомобіль легковий CHERY EASTAR, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , синього кольору, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача - Сокуренко Н.В. 10 липня 2025 року подала засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 26.11.2009 зареєстрована застава рухомого майна на підставі договору застави №'НЕНОА04030620б`від' 16.11.2009, обтяжувач ПриватБанк, об`єкт обтяження інший транспортний засіб, СНЕЯУ ЕА8ТАЯ, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_3 . 07.04.2011 до вказаного запису були внесені зміни та зареєстроване звернення стягнення. Термін дії обтяження до 26.11.2014. Також, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17.01.2017 та 17.12.2021 зареєстровані приватні обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави НЕНОА040306206 від 16.11.20098, обтяжувач ПриватБанк, об`єкт обтяження інший транспортний засіб, СНЕЯУ ЕА8ТАЯ, номер об`єкта: НОМЕР_2, номер державної реєстрації: НОМЕР_3 . Термін дії обтяження до 17.01.2022 та до 17.12.2026 відповідно.

Отже, на день придбання ОСОБА_1 12.11.2010 та реєстрації 11.10.2011 заставного автомобіля в органах МВС, обтяження на автомобіль як приватне, так і публічне, вже були зареєстрованими в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з 26.11.2009.

Відтак вважає, що позивач не може вважатись добросовісним набувачем та відсутні підстави для припинення обтяження предмета застави та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, оскільки судова повістка повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що, згідно статті 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Заслухавши представника відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Автомобіль CHERY EASTAR, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_1 , знаходиться у заставі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно укладеного кредитно- заставного договору № HEH0AD40306206 від 16.11.2009року з клієнтом ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу CHERY EASTAR, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , який зареєстровано за ним 11 жовтня 2011 року на підставі довідки - рахунок КІМ № 391187 від 12 листопада 2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі№ 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що суд, з метою повного та всебічного вирішення справи, не позбавлений можливості перевірити відомості з державних реєстрів, які є публічними і загальнодоступними, що не порушує змагальності сторін та балансу між реалізацією приватноправового інтересу у цивільному судочинстві та активністю суду під час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 532/53/20 (провадження № 61-4837св21)).

Судом першої інстанції не було перевірено чинність запису про обтяження спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

До позовної заяви позивачем не було додано доказів, з яких суд мав можливість встановити, що станом на час придбання автомобіля позивачем, заборона відчуження за договором застави не була зареєстрована.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що застава рухомого майна, а саме спірного автомобіля за Договором застави була зареєстрована 26.11.2009 року за № 9285400, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 9 лютого 2012 року.07.04.2011 до вказаного запису були внесені зміни та зареєстроване звернення стягнення. Термін дії обтяження до 26.11.2014. Також, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17.01.2017 та 17.12.2021 зареєстровані приватні обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави НЕНОА040306206 від 16.11.20098, обтяжувач ПриватБанк, об`єкт обтяження інший транспортний засіб, СНЕЯУ ЕА8ТАЯ, номер об`єкта: НОМЕР_2, номер державної реєстрації: НОМЕР_3 . Термін дії обтяження до 17.01.2022 та до 17.12.2026 відповідно.

Позивач придбав автомобіль на підставі довідки рахунку в листопаді 2010 році. Зареєстрував свої права на спірний автомобіль 11 жовтня 2011 року

Даних про припинення застави чи скасування обтяження, станом на час придбання майна позивачем відсутні.

Також суду надані докази, що борг, який забезпечений заставою не погашений.

Враховуючи, що застава зберігає чинність при переході права власності, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та скасування записів про обтяження, які вносились в січні 2017 році відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір не повно дослідив обставини справи, та прийшов до помилкового висновку, щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Оскільки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року - скасувати, ухваливши нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа: Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 грудня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова