ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1641/23

Провадження № 22-з/820/186/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 3 ст. 270 ЦПК України цивільну справу № 678/1641/23 за заявою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Бейликом Артуром Беніаміновичем про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошове відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 446 300 грн і грошове відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 29 683,72 грн, з яких: судовий збір - 4 624,72 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 25 059,00 грн.

Додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 235,00 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року і додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року скасовано й ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

В касаційному порядку постанова Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2025 року не переглядалась.

20 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б. подав до Хмельницького апеляційного суду заяву, у якій просив ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, надану в суді першої інстанції, в розмірі 50 000 грн і витрати на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, в розмірі 20 000 грн.

25 червня 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Браніцький О,М.. подав до апеляційного суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, на обґрунтування якої зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності, розумності та справедливості, є неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2025 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бейлика А.Б. задоволено, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2025 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 адвокат Бейлик А.Б. на підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги від 01 грудня 2022 року, укладений між адвокатом Бейликом А. Б. і ОСОБА_1 , додаток № 3 від 09 квітня 2022 року до договору про надання правової допомоги; акт № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 червня 2025 року, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, рахунок-фактура від 18 червня 2025 року № 18/06/2025 на суму 20 000 грн і докази направлення заяви іншим учасникам справи.

У пунктах 5.2., 5.4. договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2022 року передбачено, що вартість послуг та порядок оплати гонорару за цим договором визначається згідно з додатком (додатками), що є невід`ємними частинами договору, та складає суму коштів, сплачених або які підлягають оплаті замовником адвокату за цим договором. При належному виконанні умов цього договору, сторони підписують акт приймання-передачі послуг.

Згідно з пунктами 2, 3, 5 додатку № 2 до договору від 05 січня 2024 року адвокат забезпечує судове представництво замовника в Летичівському районному суді Хмельницької області з правом підготовки та подання усіх необхідних процесуальних та інших документів. Сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно з цим додатком складає фіксований розмір 50000 грн. Сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується (підлягає сплаті) замовником не пізніше ніж через 180 днів з дня складення акта приймання-передачі правової допомоги (послуг).

Відповідно до пункту 1 акту № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги (послуг) від 17 березня 2025 року адвокатом надана замовнику правнича допомога за договором, розмір гонорару складає 50000 грн.

Також на підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції адвокат Бейлик А.Б. надав додаток №3 до договору про надання правничої допомоги від від 09 квітня 2025 року. Згідно з пунктами 2, 3, 5 вказаного додатку, адвокат забезпечує судове представництво замовника в Хмельницькому апеляційному суді з правом підготовки та подання усіх необхідних процесуальних та інших документів. Сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно з цим додатком складає фіксований розмір 20000 грн. Сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується (підлягає сплаті) замовником не пізніше ніж через 180 днів з дня складення акта приймання-передачі правової допомоги (послуг).

Відповідно до пункту 1 акту № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги (послуг) від 18 червня 2025 року адвокатом надана замовнику правнича допомога за договором, розмір гонорару складає 20000 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 цього Закону).

Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 вказала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При цьому в п. 147 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Представник ОСОБА_2 адвокат Браніцький О.М. в своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, зазначив, що підготовка адвоката до усіх судових засідань, повторення та проегляд позиції відповідача та перегляд доказів по справі не потребувало значних усиль з боку адвоката, також, наданий ОСОБА_4 , звіт містить задвоєнність наданих послуг, адже «Участь адвоката в усіх судових засіданнях по справі клієнта в режимі відео конференції» за своїм змістом є аналогічною послузі «Прийняття участі у підготовчих судових засіданнях, засіданнях з розгляду справи по суті, при дослідженні доказів», тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції слід врахувати, що адвокат Бейлик А.Б. приймав участь у 13-х судових засіданнях в суді першої інстанції, а крім того подавав відповідні процесуальні документи в інтересах свого клієнта. Однак враховуючи заперечення представника ОСОБА_2 адвоката Браніцького О.М. щодо не співмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу, обсягу наданих послуг адвокатом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказаний розмір витрат в розмірі 50 000 грн. слід зменшити до 30 000 грн. з урахування наявних в матеріалах справи доказів.

Також, колегія суддів враховуючи, що при здійснення представництва ОСОБА_1 , адвокатом Бейликом А.Б. у суді апеляційної інстанції подано дві апеляційні скарги, а крім того адвокат приймав участь у 2-х судових засіданнях. Враховуючи заперечення представника ОСОБА_5 адвоката Браніцького О.М. щодо заявленого розміру витрати на професійну правничу допомогу, у якій представник позивача зазначив, що фактично, правова допомога адвоката Бейлика А.Б. надана відповідачу в суді апеляційної інстанції звелася до підготовки апеляційних скарг та участі в одному судовому засіданні, враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом у суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказаний розмір витрат слід зменшити з 20 000 грн. до 10 000 грн.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що розмір гонорару адвоката в загальній сумі 70 000 грн. є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг під час розгляду цієї справи, крім того заявлений розмір витрат на правову допомогу не є пропорційним до предмету спору, адже становить 15.7% заявленої позовної вимоги, а тому заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бейлика А.Б. необхідно задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, та 10 000 грн. у суді апеляційної інстанції, а всього 40 000 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бейлика Артура Беніаміновича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, з яких 30 000 грн. витрат понесених у суді першої інстанції, та 10 000 грн. - у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова