Провадження №2/523/6791/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Бокова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

представника позивача Ковальчук С.С.,

представника відповідача Козинчук А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 7 у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Світлана Сергіївна, до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про внесення змін до реєстру майнових права та виправлення помилки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, яким просила внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змінивши « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » у відповідному записі та видати новий витяг з відповідними змінами.

В обґрунтування позову зазначила, що під час перегляду записів у державному реєстрі майнових прав було виявлено помилку в прізвищі власника, вказана помилка є технічною та не відповідає реальним даним.

Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, надала відзив на позов, у задоволенні вимог ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтувала тим, що з 2013 року Реєстр прав власності на нерухоме майно припинив свою функцію як самостійний реєстр та був включений як архівна складова Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відомості з реєстру використовуються державними реєстраторами для встановлення чи відсутності зареєстрованих речових прав чи обтяжень на нерухоме майно до 01.01.2013 року. Водночас, з 01.01.2013 року реєстраційні дані здійснюються державними реєстраторами виключно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а не в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином, вимога про внесення змін до архівного реєстру не відповідає вимогам законодавства. Крім того, зазначену технічну помилку допущено не відповідачем.

05.12.2025 року представник позивача надала заперечення на відзив, згідно якого вказала, що управління державної реєстрації безпосереднім суб`єктом, на якого покладено виконання функцій внесення змін та виправлення технічних помилок у реєстрі. Таким чином відмова відповідача у внесенні виправлень до реєстру є неправомірною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача надала заперечення (на відповідь на відзив), згідно якого вказала, що законодавством встановлений порядок проведення реєстраційних дій, зокрема і виправлення помилки, який передбачає необхідність звернення до державного реєстратора із відповідною заявою. При цьому державний реєстратор не має повноважень на самостійне виправлення помилок у реєстрі без відповідного звернення заявника. При цьому, факт того, що відповідач є одним із суб`єктів державної реєстрації, не свідчить про його зобов`язання через судове рішення вчиняти будь-які дії.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши позицію сторін та всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, пов`язані з помилкою в написанні його прізвища.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.1995 року Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, дані позивача вказано як ОСОБА_1 .

При цьому, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 440256463 від 20.08.2025 року, вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року.

Частиною 4 ст. 3 вищевказаного Закону вказано, що однією із засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 20 Закону, заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Як визначено ч. 2 ст. 26 вказаного Закону, у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

Таким чином, законом визначений чіткий порядок проведення реєстраційних дій та виправлення технічних помилок, допущених при їх проведенні.

Так, державний реєстратор не має повноважень на самостійне виправлення помилок у реєстрі без відповідного звернення заявника, поданого у встановленому порядку.

Як вбачається з долучених до позову документів, на підтвердження викладених у позові обставин ОСОБА_1 надав суду копію свого паспорта та копію витягу з реєстру з помилкою.

Разом з тим, даних про те, чи звертався позивач до державного реєстратора з питання виправлення описки в майновому реєстрі чи отримав відповідну відмову від відповідача - суду не надано.

Інших підстав, для вирішення у судовому порядку питання щодо виправлення описки, допущеної під час внесення відомостей про речові права, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначив предмет та підстави позову саме як внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тож суд приймає рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач, як суб`єктів державної реєстрації, порушив відповідні права ОСОБА_1 , що дає підстави для відмови в задоволенні позову.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради є одним із суб`єктів державної реєстрації, який має право на здійснення реєстраційних дій.

Разом з тим, відсутність звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про проведення реєстраційних дій та виправлення відповідної помилки, позбавляє Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради повноважень на самостійне вчинення реєстраційних дій.

Водночас, суд бере до уваги, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 року по справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 року по справі № 910/12525/20).

За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання відповідача внести зміни до реєстру речових прав, без попереднього звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора та/або без надання відмови Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в проведенні реєстраційних дій, не відповідає вимогам закону та задоволенню не підлягає.

Також, суд вважає необхідним роз`яснити, що позивач, в силу вимог ст. 20, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, має право звернутися до відповідача з заявою про здійснення реєстраційних дій та виправлення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, та вирішити вказане питання в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. 19, 129 Конституції України, ст. 11, 13 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Світлана Сергіївна до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про внесення змін до реєстру майнових права та виправлення помилки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 12.12.2025 року.

Суддя О.М.Боков