Справа № 724/3904/25
Провадження № 2/724/1118/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 грудня 2025 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Ахмедова Р. А.,

за участю секретаря судового засідання Корневської Є. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Володимир Васильович звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення , у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану йому майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України в розмірі 40 000 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану йому моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України в розмірі 20 000 гривень.

У обґрунтування пред`явлених вимог зазначив, що відповідно до вироку у кримінальному провадженні № 0000002, станом на 06 грудня 2024 року близько 10 години 23 хвилини та 07 грудня 2024 року близько 09 години 18 хвилин ОСОБА_2 перебуваючи в АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний кримінальний протиправний намір, використовуючи термінал самообслуговування умисно, протиправно, всупереч установленому законом порядку та всупереч волі власника, самовільно здійснив зняття грошових коштів належних ОСОБА_1 із банківської карти № НОМЕР_1 , не повідомивши про це останнього, який являється власником банківської картки. Своїми протиправними діями ОСОБА_2 спричинив інтересам потерпілого ОСОБА_1 значної шкоди на загальну суму 40 000 грн. Розмір матеріальних збитків 40 000 грн. був встановлений на момент проведення досудового слідства. Завдану ОСОБА_1 майнову шкоду ОСОБА_2 не відшкодував.

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 завдано також немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна (грошових коштів). Позивач пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн., вона полягає у душевних його стражданнях заподіяних у зв`язку зі втратою грошових коштів. Були порушені ОСОБА_1 життєві плани, викрадені гроші він використовував в підприємницькій діяльності і в результаті їх реалізації планував отримати грошові кошти, які вкладає в товар який закуповує для товарообігу свого магазину, але так і не реалізував свої плани та не отримав дохід від їх продажу.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 30 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однай його представник адвокат Ватаманюк В. В. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі та просить проводити судове засідання без його та без позивача участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але був двічі завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове рекомендоване відправлення на його ім`я. Причини своєї неявки суду відповідач не повідомив, відзив на позов не подав, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не звертався.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 і ст.280 ЦПК України.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами, у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, та заяви сторін, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Судом встановлено, що згідно вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року було затверджено угоду про примирення від 31 липня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а. с. 7-8). Вирок суду набрав законної сили.

З досліджених судом матеріалів кримінальної справи № 724/2710/25 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, ОСОБА_2 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 40 000 гривень.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що факт її заподіяння підтверджується вироком Хотинського районного суду Чернівецької області по справі № 724/2710/25 від 11 серпня 2025 року, яким відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 40 000 гривень підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до вимог абз. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначені норми права та встановлений вироком Хотинського районного суду Чернівецької області по справі № 724/2710/25 від 11 серпня 2025 року, факт вчинення неправомірних дій зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачки, та її вини в заподіянні.

Потерпілий оцінює заподіяну йому моральну шкоду, в розмірі 20 000 гривень.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних потерпілій моральних страждань, характер та об`єм її душевних, психічних страждань, в зв`язку з заволодінням її майном.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути на користь потерпілого 10 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які потерпілий переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме 40000 матеріальної шкоди та 10000 в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Крім цього, у позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 21500,00 гривень.

Вирішуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п.1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Ватаманюком В. В. був укладений договір про надання правової дороги від 21.10.2025, крім того, між зазначеними сторонами 08 грудня 2025 року було укладено акт прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги).

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Ватаманюком В. В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, вбачається, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 21500,00 грн, з яких: підготовка (формування) позовної заяви із додатками до Хотинського районного суду Чернівецької області з вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - 6 годин х 2000 = 12000,00 грн, участь у судових засіданнях в Хотинському районному суді Чернівецької області (з урахуванням часц доїзду до приміщення від робочого місця та у зворотному напрямку 4 години х 2000 = 8000,00 грн, формування акту прийому-передачі наданих послуг (правничої допомоги) із заявою про ухвалення додаткового рішення 0,75 х 2000 = 1500,00 грн.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідач ОСОБА_2 заперечень щодо витрат на правову допомогу до суду не подав.

Разом з цим, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а саме на загальну суму 50000 грн, а тому на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17915,95 грн, що відповідає пропрорційності задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 265, 280-284 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушення 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок,

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 17915,95 (сімнадцять тисяч девятсот пятнадцять) гривень 95 копійок.

В задоволенні решті вимог відмовити.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Хотинським районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2025 року.

Суддя: Р. А. АХМЕДОВ