Справа №720/2277/25
Провадження №2/720/1267/25
10 грудня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.
з участю секретаря Політнічук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ФГ "МІК+" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
У провадженні Новоселицького районного суду перебувала цивільна справа за позовом Фермерського господарства «МІК+» до ОСОБА_1 про виконання договірного зобов`язання в натурі.
20 листопада 2025 року ухвалою суду даний позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача у підготовче судове засідання.
Представник відповідача в судове засідання не з?явилася, однак подала заяву про підтримання вимоги про винесення додаткового рішення та розгляд заяви без її участі.
Представник позивача подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх необгрунтованими та непропорційними до предмету спору.
У частинах п`ятій-шостій статті 142 ЦПК України зазначено, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду можливе лише в випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, також постановах Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі № 925/1372/21, від 11 травня 2023 року в справі № 921/811/21, від 25 квітня 2023 року в справі № 924/341/22).
ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під цими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.
Відповідно до ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
По даній справі саме бездіяльність позивача, яка полягала у неявці в судові засідання та неподання заяв про розгляд справи без його участі, стали підставою для залишення позову без розгляду, а тому його діяння слід вважати необґрунтованими.
У зв`язку із цим суд повинен перевірити обгрунтованість та доведеність витрат на правову допомогу, які просить стягнути із позивача відповідач.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Між адвокатом Рендюк Н.В. та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання професійної правничої допомоги від 15.10.2025 року, згідно якої передбачено права та обов`язки сторін, однак не визначено порядку обрахунку та оплати за виконані роботи (погодинна оплата чи фіксований розмір), а також надано попередній розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги (додаток №1 до вищевказаного договору), де передбачено надання послуг у фіксованому розмірі за кожен вид робіт.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Судом встановлено, що дана справа відноситься до справ нескладної категорії, оскільки передбачає одну вимогу про оплату товару, який отриманий по одній накладній, незначний обсяг доказів, який підлягав дослідженню, сталість судової практики.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 20.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 прийняв три послуги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції, складання відзиву на позов вартістю 4000 гривень, підготовка клопотання про призначення експертизи вартістю 2000 гривень, участь представника в суді вартістю 6000 гривень.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20).
Порядок розподілу витрат у разі залишення позову без розгляду визначено нормами статті 142 ЦПК України.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо
Суд вважає заявлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.
Зокрема, встановлення за ознайомлення із матеріалами справи, формування правової позиції, складання відзиву на позов вартості 4000 гривень суд вважає неспівмірною зі складністю справи, а участь представника в суді першої інстанції з фіксованою вартістю 6000 гривень завищеною у порівнянні із затраченим ним у суді часом (з 13:33:32 години по 13:50:45 годину).
Щодо стягнення витрат за підготовку клопотання про призначення експертизи, то суд вважає, що в стягненні цих витрат слід відмовити по критерію відсутності необхідності, оскільки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підписів представника позивача за відсутності у накладній про отримання товару підпису відповідача про отримання товару не було необхідним враховуючи предмет доказування по даній справі.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягають частково витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
На підставі викладеного, керуючись ст.270 ЦПК України, суд,
Додаткове рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Суддя: