Справа № 375/2426/25
Провадження № 2/375/1058/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.

за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересня 2025 року представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») Мєшнік К.І. звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову представник вказує про те, що АТ «Універсал Банк» запровадило проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

19 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про приєднання до банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням Анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язуються виконувати його умови. Укладений договір був підписаний електронним ключом.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у рахунку заборгованості за договором. У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів у зв`язку з чим на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 грудня 2022 року направив відповідачеві повідомлення «Пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Відповідач на контакт не виходить та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26 січня 2023 року став у формі «на вимогу».

На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ«Універсал Банк» за договором становить 52328,98 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ«Універсал Банк».

З урахуванням викладеного, АТ «Універсал Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та 3028 грн у відшкодування судового збору.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Банах-Кокус О.В.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 10 листопада 2025 року о 09 год 00 хв.

10 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 17 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому, у позовних вимогах до позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився. Своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався.

Відповідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

2 жовтня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обгурнтований тим, що відповідач з початком війни втратив джерело доходу, що зробило неможливим подальше виконання зобов`язань. Право позивача на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості виникло не пізніше березня 2022 року, однак позов подано лише 9 липня 2025 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Під час воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань. Банки не мають права нараховувати та стягувати штрафи, пеню та інші санкції за несвоєчасну сплату кредитів, а нараховані санкції підлягають списанню. Позивач порушив ці норми, включивши до позову незаконно нараховані суми. Відповідач просив визнати нараховані відсотки, пеню та штрафи з березня 2022 року незаконними та виключити їх з суми позову. Також вказує, що у відповідача на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, яких він зобов`язаний виховувати та забезпечувати, просить суд врахувати ці обставини та відмовити в задоволенні позову або зменшити суму стягнення до мінімально можливої, з наданням розстрочки платежу.

8 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник вказує, що доводи відповідача та викладені обставини у відзиві вважають необґрунтованими, а позовні вимоги просить задовольнити.

9 жовтня 2025 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Відповідач обгрунтовує тим, що позивач стверджує, що строк позовної давності становить 30 років відповідно до умов договору. Однак, відповідно до статті 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить 3 роки. Умови договору, які встановлюють 30 річний строк, суперечать статті 259 ЦК України. Оскільки кредитний договір укладено 19.08.2018, а вимоги пред`явлено після 19.08.2021, позовна давність спливла. З 12.03.2020 карантин, а з 24.02.2022 воєнний стан унеможливили сплату боргу. Відповідно до статті 617 ЦК України та п. 6-2 Закону «Про споживче кредитування», відповідач звільняється від нарахування штрафів і пені. Банк не надав доказів інформування про реструктуризацію. Зазначає, що сплатив частину боргу через Monobank до 02.04.2020, що підтверджено виписками. Банк не зарахував ці платежі, порушуючи статті 530 ЦК України, тому наполягає на зарахуванні 4000,00 грн і поверненні надмірно стягнутих сум. У позовній заяві вказано суму штрафів 30280,00 грн, що суперечить статті 625 ЦК України. Нарахування пені після 12.03.2020 є незаконним через форс-мажор і мораторій. Просить відмовити АТ «Універсал Банк» у задоволенні позову, зарахувати сплачені кошти, повернути надмірно стягнуті суми, припинити нарахування штрафів і пені з 12.03.2020.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

АТ «Універсал Банк» запустило проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Судом встановлено, що 19 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ«Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, тому підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку.

До зазначеної анкети-заяви банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, Витяг з Тарифів за Чорною карткою «Monobank» та довідку про розмір встановленого ліміту.

Відповідно до підпункту 5.5 пункту 5 Розділу ІІ Умов і правил обслуговування АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank (далі - Умов) форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

Клієнт повинен здійснювати операції в межах Кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг Банку відповідно до Тарифів (підпункт 5.6 пункт 5 Розділ ІІ Умов).

Згідно із підпунктом 5.7 пункту 5 Розділу ІІ Умов Банк надає інформацію про кредитний ліміт Платіжної картки до її активації за допомогою Мобільного додатку та/або контактного центру Банку.

Відповідно до підпункту 5.9 пункту 5 Розділу ІІ Умов на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати Щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті Щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату Щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж Клієнта як визнання Клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами (підпункт 5.11 пункт 5 Розділу ІІ Умов).

Згідно з Тарифами пільговий період становить до 62 днів, пільгова процентова ставка - 0,00001 % річних, базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості).

Відповідно до п. 5.16 розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 9 липня 2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 52328,98 грн (тіло кредиту) (а.с. 8-14).

Зазначені у Розрахунку заборгованості відомості відповідають змісту Виписки про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) року за період з 19 серпня 2018 року до 11 липня 2025 року (далі - Виписка).

У довідці про наявність рахунку від 11 липня 2025 року вказано, що на ім`я клієнта ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_3 , НОМЕР_2 ), тип рахунку - Картка Чорна, активна до 05/30.

Довідкою про розмір встановленого ліміту від 11 липня 2025 року повідомляється, що 19.08.2018 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн,

10.01.2019 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 20000,00 грн,

05.02.2019 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 25000,00 грн,

13.05.2019 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 30000,00 грн,

18.05.2019 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 50000,00 грн,

09.10.2020 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 49000,00 грн,

30.10.2020 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 48600,00 грн,

13.04.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 48000,00 грн,

30.04.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 46400,00 грн,

02.06.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 45900,00 грн,

02.07.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 45400,00 грн,

02.08.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 44800,00 грн,

31.08.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 44400,00 грн,

30.09.2021 встановлено сума кредитного ліміту у розмірі 43000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 систематично користувався карткою Monobank НОМЕР_2 для власних побутових потреб, що підтверджується Випискою (а.с. 16-20).

Крім того, відповідач ОСОБА_1 періодично здійснював погашення заборгованості по кредиту, що свідчить про визнання ним своїх кредитних зобов`язань.

Відповідно до поданого до позовної заяви розрахунку відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка на 9 липня 2025 року становить 52328,98 грн і складається із заборгованості за тілом кредиту.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За змістом частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73, 75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19 (провадження №61-5873св24).

У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказує на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 19 серпня 2018 року звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Сундирєв І.С., який виконав ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Суд встановив, що анкета-заява від 19 серпня 2018 року містить детальну інформацію щодо особи ОСОБА_2 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться фотографії паспорту ОСОБА_2 та його РНОКПП, які надані останнім до анкети в електронному вигляді. У анкеті-заяві міститься прохання ОСОБА_2 відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку.

До позовної заяви АТ «Універсал Банк» додало розрахунок заборгованості за договором, копію анкети-заяви від 19 серпня 2018 року, роздруківку Умов і правил, роздруківку Таблиці «Чорна картка monobank» та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, копію паспорта ОСОБА_2 та виписки про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань.

Щодо застосування строку позовної давності, як підстави для відмови у позові, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України і метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантинускасовано 01липня 2023року постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. №651.

Крім того, відповідно до пунтку 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX.

Закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення пунтку 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Закон набрав чинності 4 вересня 2025 року.

Отже, з 12 березня 2020 року по 1 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 4 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності було зупинено.

А тому, строки позовної давності не були пропущені позивачем, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Щодо посилань відповідача на звільнення від сплати штрафів і пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частини 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Відповідач у запереченні до відповіді на відзив вказує, що позивач просить стягнути суму штрафів 30280,00 грн, однак дане твердження не відповідає матеріалам справи. В розрахунку заборгованності наданої позивачем відсутні нарахування штрафів і пені з 12 березня 2020 року. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 52328,98 грн.

Судом перевірено факт надання кредитних коштів, правильність нарахування відсотків та встановлено, що вказані суми відповідають умовам укладеного договору.

За таких обставин, враховуючи доведення позивачем обставин щодо надання кредитором відповідачу грошових коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Тому, з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» підлягають стягненню 3028,00 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей ст. 4, 12, 76, 81, 142, 206, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280, 354, 355 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпро стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19 серпня 2018 року у розмірі 52328 (п`ятдесят дві тисячі триста двадцять вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , вул. Оленівська, буд. 23 м. Київ, 04080.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС