РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 20.11.2018 року звернулися до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтували тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі двоповерхового багатоквартирного житлового будинку. Поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , яка є власником вказаної квартири відповідно до договору купівлі-продажу №1883 від 09.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Зоріною Н.В. Херсонського міського нотаріального округу. 01.08.2017 року сталося затоплення квартири позивача. Затоплення сталося через недбале ставлення власника до стану сантехнічного обладнання системи холодного водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_2 . Зазначені факти підтверджуються актом від 04.10.2017 року, який складено ПП «Жилтранс». Відповідач не заперечує, що затоплення квартири позивача сталося з її вини, однак відшкодував лише 1000 грн. Внаслідок затоплення було пошкоджено оздоблювальне покриття квартири, в приміщеннях кухні та житлової кімнати АДРЕСА_3 відбулася деформація гіпсокартонних листів у вигляді хвиль. Внаслідок залиття квартира потребувала поточного ремонту, оскільки мешкати ОСОБА_3 в ній стало неможливо. У приміщеннях відчувається запах вологи, на стелі залишились брудні сірі плями. Необхідно здійснювати ремонтні роботи. Вартість витрат, які позивач ОСОБА_1 має понести по відновленню попереднього стану квартири, становить 36674 грн., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Крім того, для захисту порушених прав позивач змушений був звернутися за правовою допомогою, що коштувало 3000 грн., до фахівця в галузі будівництва для проведення судової будівельно-технічної експертизи, вартість якої складає 2976 грн. У зв`язку з викладеним, позивач ОСОБА_1 , як власник житлового приміщення, просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в сумі 42354,80 грн., а саме: матеріальну шкоду 35674,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., 2976 грн. витрати за проведення експертизи, 704,80 грн. сплачений судовий збір, а позивач ОСОБА_3 , як мешканець вказаного житлового приміщення, просила стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. за моральні страждання, завдані залиттям її помешкання.

Ухвалою від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Заочним рішенням від 20.02.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 35674,00 грн. та 2976 грн. витрати за проведення експертизи, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. та 704,80 грн. сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року у справі №766/22748/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено. Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року у справі №766/22748/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.11.2020 року представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду відзив, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі. Відповідач у належній їй квартирі не мешкала у зв`язку з ремонтом. В кватирі були ремонтники, з їх слів, вони робили ремонт, коли йшли додому воду закрили, а зірвало трубу у зв`язку зі збільшенням тиску у загальній мережі. Щоб вирішити спір, поновити покраску стелі відповідач відшкодувала позивачу 1000 грн. Зазначив, що експертиза не призначалась судом і проведена неправильно, а також без участі заінтересованих осіб. У висновках експертизи її проведення 2017 рік і 2018 рік. Тобто, неможливо встановити коли фактично була проведена експертиза і чи взагалі вона проводилася. У експертизі незрозумілі розрахунки збитку. Не встановлено також необхідність проведення ремонтних робіт. З часу затоплення пройшло більше як 3 роки, ремонтні роботи не проводилися і в цьому немає потреби. Позивач не надала достовірних доказів нанесення збитків у зазначеному розмірі. А тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

12.03.2021 року представник позивача Кравчук Т.М. надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану збитки в сумі 68871,85 грн., а саме: матеріальну шкоду в сумі 57883,53 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 6000 гривень, 4283,52 гривень - вартість проведення експертиз, 704,80 гривень сплачений судовий збір. Зазначила, що станом на 27.01.2021 року відповідачем в повному обсязі не відшкодовано завдану шкоду. Позивачем відновлювальний ремонт не здійснено. 27.01.2021 року позивач, відповідно до ст. 106 ЦПК України, звернулась до експерта для отримання висновку про вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття 01.08.2017 року квартири АДРЕСА_1 в поточних цінах станом на 27.01.2021 року. Згідно отриманого висновку експерта від 11.03.2021 року вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття 01.08.2017 року квартири АДРЕСА_1 в поточних цінах на трудові та матеріально-технічні ресурси станом на 27.01.2021 року складає 60376 гривень. На час звернення до суду відповідачем добровільно сплачено 1000 гривень, та 1492,47 гривень отримано в порядку виконання заочного рішення суду. За проведення експертизи позивачем було сплачено кошти в сумі 1307,52 гривень та додатково понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень.

16.03.2021 року представник відповідача Деменко М.І. надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого відповідач не визнала позовні вимоги у повному обсязі як вимоги надумані, безпідставні. Відповідач зазначила, що позивачем проводяться неодноразові експертизи, складається акт про виявлення затоплення, але пройшло більш трьох років, квартира не відремонтована, і чи є взагалі наслідки вини відповідача і чи потрібен ремонт, нічого невідомо, крім наданих фальшивих документів. У зв`язку з цим, представник відповідача просив відмовити у задоволені вимог позивача з урахуванням заяви про збільшення позову як безпідставних.

17.03.2021 року представник позивача Кравчук Т.М. надала до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що відповідачем не заперечується факт залиття квартири позивача, та зазначається, що при виконання будівельно-ремонтних робіт в квартирі по АДРЕСА_4 під напором води був зірваний кран холодної води в результаті чого сталося затоплення. Так як позивач не є фахівцем в галузі будівництва, для встановлення розміру завданої шкоди звернувся до експерта Малого О.В. для проведення відповідної експертизи. Представник позивачів вважала, що викладені у відзиві обставини відповідачем не підтвердженні належними доказами.

Ухвалою суду від 15.06.2021 року за клопотанням представника відповідача призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження по справі зупинено до отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

07.02.2022 року судовим експертом Ларченко Г.І. складено повідомлення про неможливість надання висновку у зв`язку з неоплатою ОСОБА_2 її вартості.

Ухвалою від 08.02.2022 року поновлено провадження у цивільній справі.

З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію рф та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року).

В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача наполягав на проведенні експертизи, стверджуючи, що рахунок на виплату витрат за проведення експертизи ОСОБА_2 не отримувала.

Ухвалою суду від 03.10.2024 року змінено експертну установу для проведення експертизи за ухвалою суду від 15.06.2021 року на Херсонське відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження по справі зупинено.

Ухвалою від 03.03.2025 року поновлено провадження, у зв`язку з тим, що 28.02.2025 року до суду надійшли матеріали цивільної справи без виконання ухвали про проведення судово будівельно-технічної експертизи у зв`язку з поданою заявою представником відповідача ОСОБА_4 про відмову від сплати витрат за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 12.11.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача Кравчук Т.М. про долучення до матеріалів справи відеозапису відмовлено.

Представник позивача Кравчук Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. З позицією відповідача щодо закриття справи у зв`язку зі спливом строку позовної давності, так як пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами не допущено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву, відповідно до якої вважав, що строк позовної давності закінчився, оскільки заочне рішення по справі прийняте судом 20.02.2020 року, скасоване 19.10.2020 р. Враховуючи, що після відміни заочного рішення перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до зупинення. Тобто (01.09.2017 року -19.10.2020 року) минуло 3 (три) роки 2 (два місяці та 18 днів).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи №33780 на квартиру АДРЕСА_1 , матеріали інвентарної справи №33783 на квартиру АДРЕСА_2 , судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 06.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. за реєстровим №1008, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35979683 від 06.04.2015 року.

З акту від 04.10.2017 року, який складено комісією ПП «Жилтранс», вбачається, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку, власником зазначеної квартири є ОСОБА_1 01.08.2017 року сталося затоплення квартири ОСОБА_1 . В ході обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено пошкодження оздоблювальних покриттів. Затоплення відбулося через недбале ставлення власника до стану сантехнічного обладнання системи холодного водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №132864839 від 01.08.2018 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу №1883 від 09.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №33/2018, складеного 23.08.2018 року експертом Малим О.В., місяця пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири АДРЕСА_1 знаходяться: у приміщенні кухні площею 18,6 кв.м. плями сірого кольору на оздоблювальному шарі стелі (найбільша концентрація плям зосереджена навколо круглих стельових світильників, жолоблення гіпсокартонних листів у вигляді хвиль); у приміщенні житлових кімнат, площею 18,6 кв.м. плями сірого кольору на оздоблювальному шарі стелі (найбільша концентрація плям зосереджена навколо круглих стельових світильників, жолоблення гіпсокартонних листів у вигляді хвиль). Причиною виникнення пошкоджень поверхонь квартири АДРЕСА_1 є залиття водою, що проникла у вказану квартиру зверху, з боку квартири АДРЕСА_5 . Вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 36674 грн.

Згідно рахунку №23 від 14.08.2018 року, ОСОБА_3 сплатила на рахунок ПП ПКФ «Експерт» за проведення дослідження судовим експертом квартири АДРЕСА_1 в розмірі 2976,00 грн.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №33/2018/2021, складеного 11.03.2021 року експертом Малим О.В., вартість відновлюваного ремонту, який необхідно виконати для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття квартири по АДРЕСА_6 01.08.2017 року, в поточних цінах на трудові та матеріально-технічні ресурси станом на 27.01.2021 року становить 60376 грн.

Згідно рахунку №05/21 від 01.02.2021 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок ПП ПКФ «Експерт» за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи з визначення вартості відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_3 буднику АДРЕСА_6 в розмірі 1307,52 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно із ст. 319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Статтею 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Таким чином, саме на власника покладено обов`язок утримувати своє майно, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт та відшкодовувати збитки, пов`язані із його правом власності.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Позивач вказує, що шкоду заподіяно відповідачем, тому відсутність вини у заподіянні шкоди повинен доводити саме відповідач.

Дійсно, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що полягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд вважає за необхідне констатувати, що відповідачка не спростувала своєї вини у залитті квартири, належної позивачу, та технічних причин виникнення такого залиття. Не було здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

Тому суд, враховуючи досліджені докази приходить до переконання, що внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача їй заподіяна майнова шкода в розмірі 57883,53 грн (з урахуванням сплати відповідачем в добровільному порядку 1000 грн та стягнення з відповідача в порядку виконання заочного рішення 1492,47 грн), яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 4283,52 гривень.

Згідно з ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги у розмірі 6000 гривень судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правничої допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до акту про виконання робіт за договором про надання правничої допомоги від 14.11.2018 року позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., до виконаних робіт входить усна консультація з питань порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, ознайомлення з матеріалами; підготовка позовної заяви до суду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, заяви про забезпечення позову, що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.08.2018 року. Таким чином, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в розмірі 3000,00 грн.

Решта вимог про стягнення витрат за правничу допомогу у розмірі 3000 грн не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів понесення ним вказаних витрат.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

В даному конкретному випадку, позивач звернувся до суду з позовом 20.11.2018 року, в той час, як встановлено судом залиття відбулось 01.08.2017 року, скасування заочного рішення не вливає на факт переривання позовної давності, а справа після скасування рішення перебуває на розгляді суду по суті, а відтак суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положенням ист. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. ст.15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 57883,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, 704,80 грн. сплаченого судового збору, витрат на проведення експертизи у розмірі 4283,52 грн, а всього 7988,32 грн.

В решті вимог про стягнення витрат за правничу допомогу у розмірі 3000 грн відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.12.2025 року.

Суддя: С.І. Майдан