Справа № 591/946/25
Провадження № 2/591/187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Кирионенко В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - Мєдвєдєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН», мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 липня 2020 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді оператора пульту управління. Наказом від 27 липня 2021 року він був переведений на посаду майстра виробничої дільниці.

Зазначає, що до червня 2023 року фактичне місце його проживання та роботи територія м. Суми. Починаючи з червня 2023 року, за усним розпорядженням керівника товариства, тимчасово направлений для виконання робіт в с. Шлях Харківської області. Дане направлення призвело в подальшому до його постійного перебування в с. Шлях Харківської області, а його родини за фактичним місцем проживання в м. Суми, що унеможливлювало прийняття мір щодо забезпечення безпеки своєї родини.

Починаючи з серпня 2024 року різко погіршилася безпекова ситуація в Сумській громаді, де він фактично проживав зі своєю сім`єю та працював на ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН», в момент виникнення спірних правовідносин (16-17 вересня).

Через масовані обстріли Сумської громади, оголошення повітряної тривоги та наявності об`єктивної загрози життю та здоров`ю його особисто та його родини, що перебувала у вказані дати в м. Суми, він був вимушений15 вересня 2024 року залишити с. Шлях Харківського району, про що повідомив керівництво, і 16 вересня 2024 року та 17 вересня 2024 року не бути присутнім на робочому місці.

Пізніше він отримав письмову вимогу від відповідача про надання письмових пояснень щодо відсутності його на робочому місці у вказані дати.

При цьому, керівником поставлено вимогу, що для надання письмових пояснень він має прибути за юридичною адресою: ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН», Харківська область, Богодухівський район, с. Шлях, вул. Заводська будинок, 1.

При тому, в період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ).

Посадові особи товариства вказали у вимозі, що він має передати всі підзвітні йому товарно-матеріальні цінності за актом прийому-передачі, а в разі звільнення підписати обхідний лист.

У тексті, крім іншого, наведено норми чинного законодавства, які регламентують порядок звільнення працівника за прогул без поважної причини, та його попереджено про настання саме таких негативних наслідків у разі не виконання вимог керівництва та не надання пояснень.

Письмові пояснення на адресу товариства він направив поштою, зазначив, що відсутність на робочому місці була зумовлена безпековою ситуацією в Сумській громаді.

Через те, що вимога роботодавця до нього про прибуття до Богодухівського району не обґрунтована нормами закону, а роботодавець не наділений такими правами в задоволенні цієї вимоги він відмовив, про що зазначив в письмових поясненнях.

Крім того зазначає, що в Сумській області і в Харківській області в момент виникнення спірних правовідносин велися активні бойові дії. Сумська та Богодухівська громади піддавалися масованим бомбардуванням зі сторони країни агресора артилерією, авіаційними засобами ураження, БПЛА, отже подолання такого довгого та небезпечного шляху ставило під загрозу його життя і здоров`я.

Після направлення письмових пояснень на адресу відповідача він отримав повідомлення про те що, відносно нього прийнято наказ про звільнення у зв`язку з прогулом та вказано на необхідність прибуття за юридичною адресою товариства для ознайомлення з наказом, отримання трудової книжки та отримання остаточного розрахунку при звільненні.

Наголошує на безпідставності вимоги щодо прибуття до Харківської області, що ставить під загрозу його безпеку.

З наказу про переведення його на посаду майстра виробничої дільниці вбачається, що наказ складений в м. Краматорськ. В подальшому підприємство змінило юридичну адресу на Харківську область.

Проте до міста Краматорськ він жодного разу не їздив, за весь період його роботи на товаристві всі організаційно-кадрові питання вирішувалися дистанційно.

Під час роботи у відповідача переважну більшість часу він працював в м. Суми, періодично, за усними вказівками керівництва, виконував завдання в с. Шлях Богодухівського району Харківської області, проте це не дає підстави керівництву товариства вимагати прибуття до с. Шлях для вручення йому наказу про звільнення та трудової книжки.

ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН» не було позбавлено можливості вручити йому трудову книжку та ознайомити з наказом про звільнення засобами поштового зв`язку, провести розрахунок в день звільнення шляхом зарахування коштів на картковий рахунок. Натомість такого зроблено не було, чим порушено ст. 47 та ст. 116 КЗпП.

Поважною причиною неявки на робоче місце 16 вересня 2024 року та 17 вересня 2024 року стала безпекова ситуація, пов`язана з бойовими діями спричиненими збройною агресією російської федерації. Наказом Мінінтеграції № 108 від 12 квітня 2024 року Сумську громаду включно з м. Суми віднесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Крім того, починаючи з 06 серпня 2024 року, а саме значної активізації бойових дій, що пов`язано із операцією сил оборони в Курській області, Сумська громада піддається щоденним масованим обстрілам.

У вказані дати по Сумській громаді зі сторони країни агресора завдавались масовані авіаційні удари, що ставило під загрозу його життя та здоров`я, а також його родини, повітряна тривога тривала практично всю добу, що в свою чергу вимагало перебувати в укритті.

Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП Українита ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи АІ групи.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 року, проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Посилаючись на зазначене, просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його;

визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН» від 26 вересня 2024 року №26-к про його звільнення та поновити на посаді майстра виробничої дільниці ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН» з дати звільнення;

стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення по справі та компенсацію за невикористані дні відпустки, з послідуючим утриманням з цих сум податків і обов`язкових платежів.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено підготовче засідання на 15 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв.

08 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення на позовну заяву, що по суті є відзивом на позовну заяву, в яких висловлю незгода з позовом, та вказує на те, що 03 жовтня 2024 року позивачу було надіслано повідомлення про звільнення за прогул без поважних причин №41 від 01 жовтня 2024 року, тому твердження позивача, що він не отримував копію наказу про звільнення, є безпідставними. Позивачем пропущені строки звернення до суду та причини пропуску не є поважними.

Твердження позивача, що його не ознайомлювали з наказом, а отже строк позовної давності не є пропущеним, не відповідає дійсності, оскільки позивачу листом було повідомлено дату наказу, номер та підстави звільнення, а отже він навмисно ухилявся від отримання наказу про звільнення.

Таким чином, відповідач вважає що ОСОБА_2 у позові повинно бути відмовлено з підстав пропуску строків позовної давності без поважних причин.

Вищезазначений Наказ був виданий на підставі Актів №№1-9, в яких зазначено що ОСОБА_2 був відсутній на роботі з 16 вересня 2024 року по 26 вересня 2024 року (включно) протягом всього робочого дня з 08.00 по 17.00.

Крім того, 26 вересня 2024 року начальником дільниці Лисяк М.С. була надана доповідна записка на ім`я директора ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» Ю.О.Криворучко, згідно якої ОСОБА_2 був відсутній на роботі з 16 вересня 2024 року по 26 вересня 2024 року (включно) протягом всього робочого дня з 08.00 по 17.00, про що складені відповідні Акти. Про відсутність на роботі позивач нікого не попереджав.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» від 26 вересня 2024 року №26-к про звільнення позивача.

18 вересня 2024 року відповідач надіслав позивачу вимогу про надання письмових пояснень №193/п, в якій було вказано, що йому необхідно прибути за юридичною адресою: АДРЕСА_1 .

24 вересня 2024 року позивачем на адресу товариства були надіслані письмові пояснення, в яких зокрема було зазначено наступне:

- в Сумській та Харківській областях ведуться активні бойові дії, вони піддаються масованим бомбардуванням зі сторони РФ артилерією, авіацією, БПЛА. Отже, подолання такого довгого та небезпечного шляху ставить під загрозу його життя та здоров`я.

Звертає увагу суду на той факт, що виробнича дільниця на якій працював відповідач до 16 вересня 2024 року також знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Тому поновлення позивача на посаді майстра виробничої дільниці ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» передбачає постійне перебування відповідача за цією адресою, де на його думку є пряма небезпека, яка ставить під загрозу його життя та здоров`я.

24 вересня 2024 року позивачем подано заяву про звільнення, в якій, зокрема, було вказано наступне: «Прошу звільнити мене з займаної посади майстра виробничої дільниці, за угодою сторін ст.36 п.1 КЗпПУ у зв`язку зі зміною місця проживання з 25 вересня 2024 року».

Звертає увагу суду на той факт, що ця заява була написана власноруч.

Оскільки в обґрунтування позовної заяви щодо «прогулу з поважних причин» позивач ставить свою безпеку, яка пов`язана з виконанням обов`язків саме за цією адресою, в цьому регіоні, то вбачається що в період «вимушеного прогулу» позивач і не збирався працювати і виконувати свої обов`язки, а поновлення на роботі не ставить на мету повернутись і працювати на цій посаді у відповідача, отже цей факт є ще одним доказом зловживання позивача своїми правами як працівника.

03 жовтня 2024 року відповідачем надіслано повідомлення про звільнення за прогул без поважних причин №41 від 01 жовтня 2024 року, в якому також запропоновано прибути за юридичною адресою ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: 63030, Харківська обл., Богодухівський р-н, с. Шлях, вул., Заводська, буд. 1 для ознайомлення, підписання наказу про звільнення, отримання його копії, отримання трудової книжки та розрахункових коштів заробітної плати при звільненні.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Звертає увагу суду на те, що позивач отримав це повідомлення 07 жовтня 2024 року, але ніяк не відреагував на нього. Крім того, посадові особи відповідача неодноразово намагалися зв`язатися з позивачем, але він не виходив на зв`язок. Таким чином, відповідач вживав усіх заходів для повідомлення позивача.

«Відсутністю працівника на роботі» вважається перебування працівника поза територією підприємства або об`єкта, де він відповідно до трудових обов`язків повинен виконувати доручену йому роботу.

Також позивач сам зазначає в позові що, він з 08 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» на посаді оператора пульту управління та Наказом від 27 липня 2021 року переведений на посаду майстра виробничої дільниці. Обидві ці посади не передбачають дистанційного чи віддаленого формату роботи, тому що це неможливо в принципі та підтверджується Довідкою №26/9 від 26 вересня 2024 року.

Таким чином з 16 вересня 2024 року позивач фактично припинив виконання трудових обов`язків.

Нормами законодавства не заборонено роботодавцю звільняти працівника за прогул у період воєнного стану. Відомо, що воєнний стан уведено на всій території України, ситуація (активні бойові дії, потреба евакуації тощо) в різних населених пунктах країни відрізняється, іноді суттєво. До того ж сьогодні немає універсального переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

Надана копія табелю обліку робочого часу за вересень 2024 року підтверджує, що всі працівники були фізично присутні на роботі. Підприємство функціонувало у звичайному режимі. За таких обставин працівник ОСОБА_2 знаходиться у привілейованому становищі порівняно з іншими працівниками, які виконували свою роботу безпосередньо на підприємстві. Усі працівники ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН», як в Сумській, так і в Харківській, а також в інших регіонах України сумлінно працюють, проте один працівник (позивач) вирішив самостійно виїхати в більш безпечне місце.

Таким чином, позивач зловживає процесуальними правами та вдається до маніпуляцій у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.

Факт прогулу позивача підтверджується наданими відповідачем доказами, в той же час позивач не надав доказів наявності поважних причин відсутності його на робочому місті з 16 вересня 2024 року по 26 вересня 2024 року, а тому звільнення його відбулось відповідно до чинного законодавства України.

Також зазначає про те, що в положеннях ст.ст. 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за один і той же період після звільнення найманого працівника, оскільки такий період починається днем звільнення, який є і днем остаточного розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України і закінчується або днем поновлення на роботі, або днем фактичного розрахунку. Тобто ОСОБА_2 просить стягнути середній заробіток за один період у подвійному розмірі, що не відповідає змісту КЗпП України, який не передбачає можливість стягнення подвійного заробітку.

В той же час компенсація за невикористану відпустку є складовою заробітної плати при звільненні.

Тобто, якщо позивач заявляє позовні вимоги щодо поновлення на роботі і сплату коштів за період вимушеного прогулу, то позовна вимога щодо компенсації за відпустку у зв`язку із звільненням взагалі протирічить суті спору.

Таким чином, позивач неправомірно намагається стягнути з ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» середній заробіток за один період у подвійному розмірі, що не відповідає змісту КЗпП України, який не передбачає можливість стягнення подвійного заробітку і компенсацію за невикористану відпустку.

Зважаючи на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 43-49).

16 квітня 2024 року у зв`язку з ліквідацією наслідків від ракетних ударів рф по м. Суми 13 квітня 2025 року, в результаті яких було пошкоджено приміщення суду та необхідністю проведення відновлювальних робіт, справа не слухалась, підготовче засідання призначено на 30 червня 2025 року о 14 год. 00 хв.

30 червня 2025 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 09 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми витребувано у відповідача довідку про заборгованість по заробітній платі позивача та інформацію про його середньоденний заробіток; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу для розгляду по суті на 14 жовтня 2025 року о 15 год. 30 хв.

14 жовтня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 06 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача.

06 листопада 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 08 грудня 2025 року для можливості сторонам подати додаткові докази.

В зазначеному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечував проти їх задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач з 08 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» на посаді оператора пульту управління, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу № 31-к від 07 липня 2020 року (а.с.15).

Відповідно до наказу ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» від 27 липня 2021 року № 82, позивач з 27 липня 2021 року переведений на посаду майстра виробничої дільниці (а.с.16).

16 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці Лисяк М.С., енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт № 1 про те, що 16 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.52).

17 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №2 про те, що 17 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.52-зворот).

18 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №3 про те, що 18 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.53).

18 вересня 2024 року на адресу позивача ТОВ «ЛЕМАН -БЕТОН» надіслано вимогу про надання пояснень, в якій запропоновано йому надати письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі 16 вересня 2024 року та 17 вересня 2024 року, для чого необхідно прибути за юридичною адресою ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: Харківська обл., Богодухівський р-и, село Шлях, вул. Заводська, буд. 1.Крім того, просили позивача передати всі підзвітні товарно-матеріальні цінності за актом прийому-передачі та, в разі звільнення, підписати обхідний лист (а.с.12, 58).

На вказану вимогу на адресу директора ТОВ «ЛЕМАН БЕТОН» позивачем надані письмові пояснення, в яких, зокрема, він зазначає про те, що і в Сумській області, і в Харківській області ведуться активні бойові дії. Сумська та Богодухівська громади піддаються масованим бомбардуванням зі сторони країни агресора артилерією, авіаційними засобами ураження, БПЛА, фактично ведуться активні бойові дії, подолання небезпечного шляху ставить під загрозу його життя і здоров`я. Звертає увагу суду на той факт, що ним не допущено порушень трудової дисципліни.

Поважною причиною неявки на робоче місце 16 вересня 2024 року та 17 вересня 2024 року стала безпекова ситуація пов`язана з бойовими діями спричиненими збройною агресією російської федерації. Щодо вимоги передати всі підзвітні товарно-матеріальні цінності за актом прийому-передачі, то він визнав таку вимогу і для її реалізації просив надати копії актів прийому передачі, за якими такі товарно-матеріальні цінності були ввірені чи передані.

Повідомив про те, що він має неповнолітніх дітей та через постійні обстріли Сумської громади подальше проживання в місті Суми стає небезпечним для родини, через що він має намір евакуюватися в більш безпечне місце проживання. Евакуація в інше місце проживання дає йому право не відпрацьовувати 14 днів. У поясненнях зазначив, що подає разом з цими поясненнями заяву про звільнення, просив звільнити його з займаної посади (а.с.17-18).

19 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №4 про те, що 19 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.53-зворот).

20 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №5 про те, що 20 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.54).

23 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №6 про те, що 23 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.54-зворот).

24 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №7 про те, що 24 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.55).

25 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №8 про те, що 25 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв. (а.с.56-зворот).

26 вересня 2024 року працівниками ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: начальником дільниці ОСОБА_5 , енергетиком ОСОБА_3 , кочегаром-випалювачем ОСОБА_4 складено акт №9 про те, що 26 вересня 2024 року майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі протягом всього робочого дня, з 8 год.00 хв. до 17 год.00 хв (а.с.57).

24 вересня 2024 року ОСОБА_2 на ім`я директора ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» подано заяву про його звільнення із займаної посади майстра виробничої дільниці за угодою сторін за ст. 36 ч. 1 КЗпП у зв`язку зі зміною місця проживання з 25 вересня 2024 року. При звільненні просив виплатити кошти за невикористану щорічну відпустку за весь період офіційного працевлаштування (а.с.60).

26 вересня 2024 року начальник дільниці Лисяк М.С. на ім`я директора відповідача написав доповідну записку, в якій довів до відома про те, що в період з 16 вересня 2024 року по 26 вересня 2024 року, майстер виробничої дільниці ОСОБА_2 був відсутній на роботі кожен день протягом всього робочого часу, з 8.00 до 17.00., про що складені відповідні Акти.

Про відсутність на роботі ОСОБА_2 , нікого не попереджав. 18 вересня 2024 року на адресу реєстрації та на адресу фактичного проживання позивача рекомендованим листом була направлена вимога про надання письмових пояснень щодо відсутності на роботі. Згідно даних АТ «Укрпошта» по трек номеру рекомендованого листа, ОСОБА_2 отримав вимоги за двома адресами особисто 21 вересня 2024 року. Станом на 26 вересня 2024 року позивач письмових пояснень щодо відсутності на роботі в період з 16 вересня 2024 року по 26 вересня 2024 року на адресу товариства не надав (а.с.57-зворот).

26 вересня 2024 року директором ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» складено довідку про те, що ОСОБА_2 , який обіймав посаду майстра виробничої дільниці, відповідно до своїх посадових обов`язків, не має можливості виконувати роботу у віддаленому форматі. Посада майстра виробничої дільниці передбачає безпосереднє перебування на виробничому майданчику, контроль за виробничим процесом, організацію роботи працівників, нагляд за дотриманням техніки безпеки та виконанням технологічних регламентів. З огляду на характер посадових обов`язків, віддалене виконання роботи є неможливим та несумісним із функціональними обов`язками працівника (а.с.63).

Згідно наказу ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» від 26 вересня 2024 року №26-к позивача звільнено за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України з 26 вересня 2024 року.

Також наказано виплатити грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за робочий період 03 липня 2023 року - 26 вересня 2024 року; 24 календарних дні - за період з 03 липня 2023 року по 02 липня 2024 року; 6 календарних дні - за період з 03 липня 2024 року по 26 вересня 2024 року (а.с. 50).

Листом від 01 жовтня 2024 року за № 41 відповідач надіслав позивачу повідомлення, в якому довів до відома, що 26 вересня 2024 року він був звільнений за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України відповідно до наказу № 26-к від 26 вересня 2024 року. У листі вказано про необхідність прибути для ознайомлення та підписання наказу про звільнення № 26-к від 26 вересня 2024 року, отримання його, трудової книжки та розрахункових коштів заробітної плати при звільненні за юридичною адресою: ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН»: Харківська обл., Богодухівський р-н, село Шлях, вул. Заводська, буд. 1(а.с.13).

Згідно розрахункового листка станом на вересень 2024 року перед позивачем у підприємства мається заборгованість 10197,45 грн. (а.с.63-зворот).

У відповідності до довідки відповідача від 25 вересня 2025 року № 2 на підприємстві значиться заборгованість із заробітної плати позивача в розмірі 10197,45 грн. (а.с.105) та відповідно до довідки від 25 вересня 2025 року № 1, середньоденна заробітна плата позивача за період вересень 2023 - серпень 2024 року склала 277,81 грн. (а.с.105-зворот).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадках прогулу (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України).

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального навчального закладу) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 712/9213/18).

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину працівника.

Разом із цим відповідно до сталої судової практики у такій категорії спорів, причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази (постанови Верховного Суду від 22 грудня 2023 року у справі № 756/8875/21, від 27 листопада 2023 року у справі № 486/78/23, від 05 жовтня 2023 року у справі № 671/2022/22, від 20 вересня 2023 року у справі № 309/399/22).

Визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен враховувати конкретні обставини і будь-які докази з числа передбачених ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають його вину.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 червня 2024 року в справі № 643/1959/22, від 20 грудня 2023 року у справі № 757/45015/20-ц та інших.

Надаючи письмові пояснення на вимогу відповідача щодо обставин відсутності на робочому місці 16 та 17 вересня 2024 року, позивач посилався на те, що і в Сумській, і в Харківській області ведуться активні бойові дії, а у зазначені дні по місту Суми зі сторони країни агресора завдавалися масовані авіаційні удари, що ставило під загрозу його життя та здоров`я, повітряна тривога тривала практично всю добу, що в свою чергу вимагало перебувати в укритті.

В той же час вказані пояснення не можна вважати обґрунтованими в аспекті поважності відсутності на робочому місці позивача, оскільки безпекова ситуація на час виникнення спірних правовідносин у Сумській та Харківських областях, де розташоване місце роботи позивача, вочевидь була однаковою для всіх працівників ТОВ «ЛЕМН БЕТОН», які виконували та продовжують виконувати свої посадові обов`язки.

Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції, яка діяла станом на 16 вересня 2024 року) м. Суми Сумської міської територіальної громади віднесено до території можливих бойових дій. Відомості про те, що с. Шлях Богодухівського району Харківської області віднесено до територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відсутні.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин є порушенням трудової дисципліни. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один із заходів стягнення, визначених статтею 147 КЗпП.

Починаючи з 16 вересня 2024 року ОСОБА_2 не з`являвся на роботі, не перебуваючи у відпустці, або за інших поважних причин, про що було складено акти про відсутність на роботі.

Таким чином встановлено, що позивач без поважних причин не приступив до виконання трудових обов`язків, починаючи з 16 вересня 2024 року, а тому відповідачем правомірно було його звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що трудові права позивача не були порушені відповідачем, а тому позовні вимоги, в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 26 вересня 2024 року № 26-к та поновлення позивача на посаді майстра виробничої дільниці, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За нормами ст. 16 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідачем не доведено факт здійснення з позивачем розрахунку в день звільнення, наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем підтверджується довідкою (а.с.105).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що позивачем отримувалася заробітна плата у готівковій формі.

Отже належних доказів вчинення дій для проведення розрахунку з позивачем, роботодавець не надав. Тому наявні підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі на користь повивача у розмірі 10197,45 грн.

Згідно відомості нарахування зарплати за вересень 2024 року (а.с. 134) та розрахунку суми грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки позивачу (а.с. 135) наведений розмір заборгованості по заробітній платі складається з сум компенсації за невикористані дні основної відпустки (8334 грн. 30 коп.) та заробітної плати (4333 грн. 33 коп.).

Вказаний розмір не спростований позивачем та заперечень щодо нарахованих відповідачем сум заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки від нього не надходило.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761 /9584/ 15-ц.

Позивач в позовній заяві порушує питання про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Однак, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 117 ЦПК України, згідно якої у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, підлягає стягненню середній заробіток не більше як за шість місяців, тобто за 130 робочі дні (за період з 27 вересня 2024 року по 27 березня 2025 року).

Згідно довідки ТОВ «ЛЕМАН-БЕТОН» від 25 вересня 2025 року середньоденна заробітна плата позивача складає 277 грн.81 коп. (а.с.105-зворот), а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 36115 грн. 30 коп. (277,81 грн. х 130 робочих дні).

Таким чином, право позивача є порушеним та підлягає захисту і на його користь з відповідача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 10197грн. 45 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 27 вересня 2024 року по 27 березня 2025 року в сумі 36115 грн. 30 коп.

За ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто, установлений ч. 2 ст. 233 КЗпП строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні пов`язаний з днем одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, вручення якого є обов`язком роботодавця згідно ст. 116 КЗпП України, а не з днем його звільнення.

Звертаючись до суду з позовом 29 січня 2025 року, позивач посилається на поважність причин звернення до суду з пропуском тримісячного строку обставинами того, що копія наказу про звільнення йому не вручалась та не була надана на запит його адвоката. Станом на день звернення до суду зміст оскаржуваного наказу для нього залишається не відомим, а тому просить поновити строк звернення до суду.

Відповідачем на доводи позивача щодо обставин поважності пропуску строку звернення до суду, надано докази на підтвердження обставин отримання позивачем 07 жовтня 2024 року повідомлення про звільнення за прогул без поважних причин(а.с.62, 61), проте доказів вручення саме копії наказу від 26 вересня 2014 року № 26-к суду не надано.

За таких обставин клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі вказаного позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі був звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 10197 грн. 45 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 36115 грн. 30 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМАН БЕТОН», місцезнаходження: Харківська область, Богодухівський район, с. Шлях, вул. Заводська, 1, .

Повне судове рішення виготовлене 15 грудня 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко