Справа № 129/2853/25
Провадження № 22-ц/801/2602/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуСправа № 129/2853/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О. Міхасішина І. В.,

з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кислова Юрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Бондар О. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , посвідченого 26 серпня 2016 року за № 28 секретарем Краснопільської сільської ради Гайсинського району.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року у відкритті провадження у справі було відмовлено із посиланням на те, що рішенням Гайсинського районного суду від 17 червня 2025 року у справі № 129/3290/19 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , посвідченого 26 серпня 2016 року № 28 секретарем Краснопільської сільської ради Гайсинського району, недійсним та поділ спадкового майна.

Суд встановив, що позови в справах №129/3290/19 (в якій рішення суду набрало законної сили) та №129/2853/25 повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими об`єктами, з приводу яких виник правовий конфлікт, та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, а також під час розгляду справи № 129/3290/19 Гайсинським районним судом повністю досліджено та надано правову оцінку всім обставинам складання та підписання заповіту спадкодавця ОСОБА_4 від 26 серпня 2016 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Кислов Ю. А. в інтересах позивачів подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 грудня 2025 року справу призначено до розгляду на 18 грудня 2025 року о 10 год 00 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2025 року суддю Копаничук С. Г. замінено на суддю Міхасішина І. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі представник позивачів зазначає, що суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі дійшов хибних висновків.

З мотивувальної частини рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2025 року у справі № 129/3290/19 вбачається, що підставою позову у ній позивачі зазначали порушення закону через неможливість усвідомлення спадкодавцем значення своїх дій та/або неможливість керування ними в момент складання та посвідчення оспорюваного заповіту.

Водночас, у позові, який ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явили у справі № 129/2853/25 підставами позову останні зазначили порушення закону через невідповідність (неналежність) підпису, зазначеного у заповіті, особі, яка проставила його у заповіті, а тому справа № 129/3290/19 стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.

Обставина, на яку позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог в межах даної справи не досліджувалася у справі № 129/3290/19, за наслідками розгляду якої винесено рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2025 року.

Посилання суду на те, що обставини складання та підписання заповіту судом досліджені під час розгляду справи № 129/3290/19 в повному обсязі не відповідають дійсності, оскільки посилання суду на допит у справі № 129/3290/19, як свідків осіб, які були присутні під час складання та посвідчення оспорюваного заповіту, зокрема на показання ОСОБА_5 , як секретаря Краснопільської сільської ради про те, що вона, здійснюючи свої повноваження, надані їй рішенням виконкому Краснопільської сільської ради, складала і посвідчувала 26 серпня 2016 року заповіт ОСОБА_4 на його вимогу у нього вдома, оскільки він незрячий, в присутності трьох свідків зачитувала зміст заповіту тощо не дають відповіді як на питання ким виконаний підпис у даному заповіті від імені померлого ОСОБА_4 (що можливо перевірити лише шляхом проведення (призначення) відповідної почеркознавчої експертизи, з`ясувавши питання про те, ким виконаний в оспорюваному заповіті підпис від імені ОСОБА_4 громадянкою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 чи іншою особою) так і на ряд інших питань, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивачів апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 2 ст. 186 ЦПК України).

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Отже, основоположними критеріями, які суд має встановити, вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, є суб`єктивний склад правовідносин, в яких було ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, а також порівняння предмета спору у спірних правовідносинах та підстав позовних вимог.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 747/26/23.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27 березня 2020 року у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах роз`яснювала, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16, від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/7, від 25 квітня 2018 року у справі № 910/24257/16).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наприклад висновок у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 у справі № 910/719/19, від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15 тощо).

Тлумачний словник української мови містить визначення поняття тотожності, а саме роз`яснює, що це є цілковита схожість чого-небудь, подібність одного до одного за своєю суттю й зовнішніми ознаками та виявом.

Отже, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При цьому, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 351/257/20.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому заявили вимоги про визнання заповіту недійсним, покликаючись на те, що підпис у заповіті від імені померлого ОСОБА_4 виконаний іншою особою, аніж про це зазначено у його змісті.

Водночас судом встановлено, що позивачі уже зверталися до суду із такими ж позовними вимогами, які обґрунтовували тим, що посвідчений секретарем Краснопільської сільської ради Гайсинського району є недійсним, оскільки відсутнє рішення про надання повноважень секретарю сільської ради на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідчувати заповіти. Крім того, вважаючи, що батько наприкінці життя не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій, і не міг керувати ними (а. с. 86-110).

Таким чином, спірні правовідносини між сторонами у цій справі є подібними правовідносинам у справі № 129/3290/19, в якій було ухвалене судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним, але вони не є тотожними у зв`язку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України, а саме підстав, якими були обґрунтовані позовні вимоги.

Суд першої інстанції не врахував відмінність (зміну) підстав, якими позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 , який посвідчений 26 серпня 2016 року № 28 секретарем Краснопільської сільської ради Гайсинського району.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до передчасного та помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі, а тому ухвала суду першої інстанції не може залишатися у силі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів виснує, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Кислова Юрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року скасувати.

Матеріали цивільної справи № 129/2853/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

І. В. Міхасішин