Справа № 594/1429/25
Провадження №2/594/942/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області

складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнувати з останнього аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку. Посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак звернулась до суду з позовом про його розірвання. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. На сьогоднішній день вона не працює, здійснює догляд за сином до трьохрічного віку. Будь-яких доходів не має. Відповідач офіційно працевлаштований отримує заробітну плату, а також має інші доходи, іншим особам аліменти не сплачує, а тому має змогу матеріально її утримувати, як матері дитини до досягнення сином трьохрічного віку.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відкрито провадження в справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в зал судового засідання не прибула, подала клопотання, в якому просить справу слухати у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в зал судового засідання не прибув, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладений 16 вересня 2021 року, актовий запис №122 (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 16.09.2021.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.08.2024.

Дитина ОСОБА_3 проживає з позивачкою по АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади.

Згідно ата обстеження житлових умов ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, участі у вихованні та утриманні дитини не бере.

Правовідносини щодо утримання дружини у разі проживання з нею дитини регулюються главою 9 СК України, яка, зокрема, передбачає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ст. 75 СК України).

Положенням ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у зв`язку з доглядом за спільною дитиною вона потребує матеріальної допомоги відповідача, посилаючись, зокрема, на відсутність доходу.

Таким чином суд вважає доведеними ті, обставини, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення трирічного віку спільною дитиною сторін.

Щодо можливості відповідача надавати позивачці матеріальну допомогу суд зазначає таке.

Так, на підтвердження обставин, які відповідно до вимог чинного законодавства підлягають доказуванню при вирішенні цього спору, позивачка жодних доказів не надала.

Зокрема, позивачка зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований, однак матеріали справи таких доказів не містять. Отже немає відомостей про матеріальне становища відповідача, його стан здоров`я, наявності у останнього у власності рухомого та/або нерухомого майна тощо.

Проте, відповідач визнав позовні вимоги та погодився сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки заробітку від його доходу.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягувати аліменти з відповідача на утримання позивачки врозмірі 1/6 частки заробітку (доходу), з дня звернення із заявою до суду, щомісячно до досягнення їхньою дитиною трьох років.

Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі ст. ст. 79, 84, 85 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 листопада 2025 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий