Справа №489/4522/25
Провадження №2/489/2500/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки Негуляєва М.А., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

встановив.

Позивачка, через свого представника адвоката Негуляєва М.А., звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 25000,00 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 970,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 28.11.2022 о 16:10 год. в м. Миколаєві позивачка, куруючи автомобілем AUDI А6, державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Богоявленському допустила зіткнення з транспортним засобом Chery Кімо, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. У грудні 2022 ОСОБА_2 звернувся до позивачки із вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25000,00 грн., яка була йому відшкодована позивачкою, що підтверджується власноручно написаною розпискою від 24.12.2022 та квитанціями про перерахування коштів у розмірі 25000,00 грн. У розписці відповідач особисто підтвердив відсутність до позивачки матеріальних претензій в результаті вчинення ДТП. 13.11.2024 Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на ДТП, яка сталася 28.11.2022 за її участю та участю відповідача. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Chery Кімо, державний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 47524,08 грн. Зазначений розмір матеріальної шкоди Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило ОСОБА_2 , що встановлено рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області. Позивачка виконала рішення суду, сплативши МТСБУ зазначений розмір відшкодування. При розгляді зазначеної справи у Великоолександрівському районному суді Херсонської області з`ясувалось, що 01.12.2022 ОСОБА_2 звернувся із заявою повідомленням про зазначену вище дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ та заявою про відшкодування шкоди, як зазначалося вище, була йому виплачена. Вважає, що ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 повів себе не добросовісно, чим завдав їй матеріальної шкоди у розмірі 25000,00 грн.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, у розмірі половини суми заявленого позову. Підтвердив що дійсно взяв під розписку кошти, оскільки машина після ДТП була не на ходу, а потрібна була йому для роботи і щоб її відремонтувати, він домовився з ОСОБА_1 про суму відшкодування. Не заперечував факту звернення після цього до МТСБУ. Вказав що йому вистачило на ремонт суми яку дала позивачка і страхової виплати.

Ухвалою суду від 10.06.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 28 листопада 2022 о 16.10 год. в м. Миколаєві водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом "AUDI A6", д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Богоявленському (зі сторони вул. Театральна в бік вул. Старофортечної), в порушення вимог п. 2.3"б", 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, на регульованому перехресті з вул. Космонавтів не слідкувала за дорожньою обстановкою, при виконанні маневру повороту ліворуч на вул. Космонавтів не надала перевагу в русі та допустила зіткнення з транспортним засобом "CHERY KIMO" д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивачка зазначає, що у грудні 2022 ОСОБА_2 звернувся до неї із вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25000,00 грн., яка була йому відшкодована, що підтверджується власноручно написаною розпискою від 24.12.2022 та квитанціями про перерахування коштів у розмірі 25000,00 грн. У розписці відповідач особисто підтвердив відсутність до позивачки матеріальних претензій в результаті вчинення ДТП.

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або; утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання (деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-ІV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-ІV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання (згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютне і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року.

01 грудня 2022 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28.11.2022 за участю автомобіля AUDI A6", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля CHERY KIMO д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Того ж дня, ОСОБА_2 звернувся з заявою про відшкодування страхової виплати.

З розписки від 24.12.2022 вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 25000 грн. матеріальної шкоди після ДТП, яка сталася 28.11.2022 по пр-ту Жовтневому (нині Богоявленському) та вул. Космонавтів автомобіля CHERY KIMO д.н.з. НОМЕР_2 . Матеріальних претензій не має.

Перерахування коштів підтверджується випискою по витратам по картці ОСОБА_3 за період з 24.12.2022 по 25.12.2022 та платіжними інструкціями від 24.12.2022, які долучені до матеріалів справи.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

МТСБУ виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 45106,51 грн., що підтверджується наказом МТСБУ № 3/2552 від 07.02.2023 та платіжною інструкцією № 822589 від 07.02.2023.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.02.2025, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 48829,51 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 11.03.2025, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.02.2025 залишено без змін.

Як вбачається з постанови начальника відділу Каховського відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Андрійченка А.В. від 10.05.2025, виконавче провадження № 77831284, відкрите на підставі виконавчого листа № 650/5660/24 виданого 11.03.2025 Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 48829,51 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 3028,00 грн., закінчено у звязку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , як потерпілий внаслідок ДТП, отримав від винуватиці ОСОБА_3 добровільно сплачені кошти на відшкодування шкоди після ДТП, яке сталося 28.11.2022. При визначені способу відшкодування цієї шкоди сторони узгодили її розмір. Крім того, в розписці долученій до матеріалів справи зазначено, що відповідач не має претензій до винуватця ДТП.

Виплата добровільно винуватцем ДТП обумовленої між ним і потерпілими суми майнової шкоди не позбавляє відповідача права на отримання страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про страхування», і не трансформує таку виплату у безпідставно набуте майно.

Схожі висновки було викладено в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №331/315/17 (провадження №61-5352св18).

Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20).

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, зокрема викладеною в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

У постанові від 06 листопада 2019 року у справі №131/153/17 Верховний Суд також виснував, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, особа, яка завдала шкоди, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди може бути зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відповідно до статті 1194 ЦК України.

Разом з тим, у зазначеній постанові Верховний Суд визнав неправильним висновок про наявність у потерпілої особи права на отримання відшкодування в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному, оскільки зазначене стосується права особи задовольнити свої вимоги в одному з таких зобов`язань, а подвійне стягнення відшкодування однієї й тієї ж шкоди законом не допускається. Водночас наявність невиконаного особою, що завдала шкоди, судового рішення не може бути підставою для покладення на страховика, у якого була застрахована цивільна відповідальність, зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач першочергово звернувся до ОСОБА_3 , як до винної у ДТП особи, про відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок задоволення яких отримав 25000,00 грн., що підтверджується розпискою від 24.12.2022. Надалі, ОСОБА_2 , звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП, яке за результатами її розгляду здійснило йому регламентну виплату, яку потім в судовому порядку стягнув з ОСОБА_1 в порядку регресу.

Отже, ОСОБА_2 повинен повернути ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25000,00 грн., оскільки отримав повне відшкодування шкоди від МТСБУ і доказів недостатності суми страхового відшкодування він суду не надав.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 970 грн. 00 коп..

Вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає вирішенню в порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України, оскільки представником позивачки при поданні позову було подано відповідну заяву.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 970 грн. 00 коп..

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено «18» грудня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева