Справа № 504/2302/20
Номер провадження 2-і/504/188/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вінської Н.В.,

при секретарі Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Мирковіча Віктора Юхимовича про встановлення способу виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, нажитого у період шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що було придбане у період шлюбу, -

встановив:

Адвокат Мирковіч В.Ю. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Доброславського районного суду Одеської області від 23.09.2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, нажитого у період шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що було придбане у період шлюбу.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що ОСОБА_1 перебуває за межами України та в Україні в нього немає ніякого майна, відкритих банківських рахунків та доходів. Таким чином, представник ОСОБА_1 може отримати виконавчий лист та зняти з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти у розмірі 256 161 грн. зробивши виконання рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 204 3 грн. 84 коп. неможливим.

Заявник вказує, що єдиним способом виконання судового рішення, ухваленого 23.09.2025 року Доброславським районним судом Одеської області по цивільній справі № 504/2302/20 для ОСОБА_2 є отримання ухвали про встановлення способу його виконання, відповідно до якої шляхом проведення взаємозаліку вимог сторін, а саме слід повернути ОСОБА_2 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошової суми 204 380 гри. 84 коп., оскільки іншого способу провести стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнутої судом грошової суми, що дорівнює 204 380 грн. 84 коп. не існує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини» яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Відповідно до ст. І 8 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Аналіз змісту ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що підставами для зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення є виключно ті, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вказані обставини повинні бути чітко встановлені та підтвердженні відповідними доказами.

Відповідно до правової позиції постанови Верховного Суду України від 25 листопада 1995 року у справі №6-1829цс15 - поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених уст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У постанові Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229 зазначено, що спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

У постанові Верховного суду України від 25.11.2015 у справі №6-1829цс15, постанові Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі №904/1478/15 зазначено, що при цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

При вирішенні питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (постанова Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 523/16632/15-ц, постанова Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року у справі №522/21465/15).

З наведених норм вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. Зет. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із заявою про заміну способу виконання рішення заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження викладених в заяві тверджень, зокрема щодо відсутності у ОСОБА_1 майна, доходів та банківських рахунків. Окрім того суд звертає увагу, що виконавчі листи у справі на даний час не видавались, виконавче провадження не відкривалось, у зв`язку із чим передчасним є твердження про неможливість виконанні рішення суду у загальному порядку.

Окремо слід наголосити, що у суду відсутні відповідні права та повноваження на вільне розпорядження коштами внесеними на депозитний рахунок, кошти присудженні ОСОБА_1 як компенсація за втрачену частку у майні є його особистою власністю та на них може бути звернуто стягнення в рамках виконавчого провадження у загальному порядку.

Також заявником не доведено використання абсолютно всіх можливих засобів для виконання рішення.

Наведені заявником в заяві обставини не є підставами для зміни способу та порядку виконання рішення суду у розумінні частини третьої статті 435 ЦІІК України.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст.258,260,261,435 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення способу виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, нажитого у період шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що було придбане у період шлюбу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вінська Н. В.