08.12.2025 Єдиний унікальний номер 205/4252/24
Справа № 205/4252/24
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року по цивільній справі №205/4252/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 21.10.2025 року звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року по цивільній справі №205/4252/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначив, що вказане заочне рішення отримав лише 08.10.2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

13.11.2024 року з*явився до суду, за отриманим повідомленням на телефон, та подав вперше заяву про ознайомлення з матеріалами справи для того, щоб визначитися з потребою скористатися послугами адвоката. Також в той же день був повідомлений про перенесення розгляду справи на 19.12.2024 року. Однак до суду не з*явився лише один раз, оскільки постійно проживає не за місцем реєстрації, а у с.Царичанка Дніпропетровської області з 72-річною матір*ю пенсіонеркою. Одна неявка до суду не може бути підставою для винесення заочного рішення.

Про існування рішення суду дізнався випадково 03.10.2025 року, установивши мобільний додаток «Дія».

Зазначає, що не погоджується з рішенням суду у зв*язку з наступним.

Згідно до п.1.4 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №357174 від 12.10.2018 року строк дії договору становить 30 днів, однак згідно розрахунку заборгованості борг у розмірі 27 350 грн. нараховано з 12.10.2018 по 30.01.2019, з яких проценти нараховано у розмірі 3 780 грн., штраф у розмірі 400 грн. нараховано 15.11.2018 та 11.12.2018, пеня нарахована у розмірі 16 170 грн.

Згідно Довідки про ідентифікацію позичальник ОСОБА_1 прийняв і підтвердив умови договору підписанням шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

У самій Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту №357174 від 12.10.2018 року та графіку платежів міститься позначення про їх підписання 12.10.2018 року електронно-цифоровим підписом, але без зазначення одноразового ідентифікатора. З боку кредитора Додаток №1 взагалі не підписано.

Відомості про те, що пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету клієнта із зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про платіжні послуги» матеріали справи не містять.

До позовної заяви, на підтвердження укладення договору, надано лише Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №357174 від 12.10.2018 року, графік платежів (Додаток до вказаного договору) та Договір про ідентифікацію.

Однак, будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом, електронна ідентифікація якого здійснена з дотриманням вимог Закону, на який би був підтверджений і сумнівів не викликав, в матеріалах справи також відсутній.

Саме зазначення в Довідці про ідентифікацію персональних даних не підтверджує проходження верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи.

Ні в змісті договору, ні в будь-яких інших документах, оформлених при наданні кредитних коштів, реквізити повного карткового рахунку не зазначено.

Також позивачем не доведено належним чином право вимоги за Договором факторингу №1 від 12.04.2018 року, оскільки відповідно до п.4.1 право вимоги переходить від клієнта та Фактора на день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Однак вказаний додаток до матеріалів справи не надано.

Право вимоги від ТОВ «Авентус Україна» перейшло до ТОВ «Довіра та Гарантія» за вказаним договором факторингу в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, а саме 30.01.2019 року. Загальний строк позовної давності становит 3 роки, якщо інше не встановлено сторонами у договорі. В Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту №357174 від 12.10.2018 року інший строк позовної давності не встановлено, у зв*язку з чим строк позовної давності сплинув 30.01.2022 року.

На підставі викладеного просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року по цивільній справі №205/4252/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одночасно з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді від 27.10.2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяви підтримав та просив задовольнити.

В судове засідання представник ТОВ «Він Фінанс»» не з*явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2024 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 12.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судові засідання, призначені на 20.08.2024 року, 03.10.2024 року відповідач не з*явився. Судова повістка була повернута на адресу суду з позначкою пошти «за закінченням терміну зберігання». 04.10.2024 року судова повістка була вручена ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом на поштовому повідомленні (а.с.75).

23.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про надання справи для ознайомлення (а.с.76) та був повідомлений під підпис про день, час та місце проведення судового засідання, яке було призначено на 13.11.2024 року (а.с.78).

13.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська про відкладення розгляду справи, яке призначено на 13.11.2024 року, оскільки не отримав копію позову. Також звернувся з клопотанням про наданням справи для ознайомлення (а.с.79).

Клопотання ОСОБА_1 було задоволено та розгляд справи відкладено на 19.12.2024 року про що відповідач 13.11.2024 року був особисто повідомлений під підпис (а.с.83).

В судове засідання 19.12.2024 року ОСОБА_1 не з*явився. Про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

19.12.2024 року по цивільній справі №205/4252/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено заочне рішення. Тягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №357174 від 12.10.2018 року в загальному розмірі 41 206,74 грн., з яких: 27 350,00 грн.-сума заборгованості, 2 465,45 грн.-3 % річних, 11 391, 29 грн.-інфляційні втрати.

08.10.2025 року ОСОБА_1 ознайомлений з матеріалами справи та отримав заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року по цивільній справі №205/4252/24.

Приймаючи до уваги, що відповідач копію заочного рішення отримав лише 08.10.2025 року, суд приходить до висновку про задоволення заяви про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення по справі.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причин неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з*ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміні. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вище наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хочаб однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

В даному випадку ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з*явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав. Окрім того, відповідачем не надано докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов*язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ч.1 ст.127, 284-288 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року по цивільній справі №205/4252/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н.Г.Остапенко

.