Провадження № 2/175/2825/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

"08" грудня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Донецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач звернулась 04.12.2024 за сприянням у працевлаштуванні до Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості, з заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, їй було надано статус безробітного Відповідач перебувала на обліку в Краматорській філії Донецького обласного центру зайнятості у період з 04.12.2024 по 24.06.2025. Краматорська філія Донецького обласного центру зайнятості є відокремленим структурним підрозділом центру зайнятості, виконує функції, покладені на неї Донецьким обласним центром зайнятості. Під час опрацювання рекомендацій за результатами верифікації від Міністерства фінансів України, стало відомо, що відповідач 11.05.2025 перетнула кордон України в пункті пропуску Орлівка із закордонним паспортом НОМЕР_1 . У зв`язку з чим та відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, який затверджений спільним наказомМіністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2024 р. № 23492/439/620, постановою правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 р. № 27-1«Про затвердження Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення» було проведено розслідування страхового випадку шляхом звіряння відомостей, поданих особою протягом періоду перебування у статусі зареєстрованого безробітного і інформації, отриманої в результаті інформаційного обміну з Міністерством фінансів України відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» і складено Акти розслідування страхових випадків та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття від 25.06.2025 №25062025/55/МФУ, якими встановлено порушення вимог частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , де застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідач була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, а також відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. Проте, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, Відповідач не повідомила про факт та обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, а саме: неповідомлення фахівця центру зайнятості про перетин кордону, та продовжувала незаконно отримувати допомогу по безробіттю за період з 11.05.2025 по 11.06.2025. Цими діями було завдано шкоду у розмірі 3 758 грн 71 коп.

Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив суд розглянути справу без участі сторони позивача, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв не надавала.

Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Донецького обласного центру зайнятості «Про утворення філій Донецького обласного центру зайнятості» від 02.10.2024 № 1177 з урахуванням наказу Міністерства економіки України від 26.03.2024 № 7672 «Про утворення філій Донецького обласного центру зайнятості» наказу Міністерства економіки України від 04.06.2024 № 14203 «Про внесення зміни до наказу Міністерства економіки України від 26.03.2024 № 7672» було утворено відокремлені структурні підрозділи Донецького обласного центру зайнятості, та відповідно Краматорську філію Донецького обласного центру зайнятості.

04.12.2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання статусу безробітного та 05.12.2024 року з заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю до Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості.

Згідно наказу від 04.12.2024 №НТ241204 відповідачу надано статус безробітного з 04.12.2024 та призначено допомогу по безробіттю наказом від 05.12.2024 №НТ241205.

Як зазначає позивач, під час опрацювання рекомендацій за результатами верифікації від Міністерства фінансів України, стало відомо, що відповідач 11.05.2025 перетнула кордон України в пункті пропуску Орлівка із закордонним паспортом НОМЕР_1 .

Результати опрацювання отриманої від Міністерства фінансів України інформації були оформлені Актом №25062025/55/МФУ від 25.06.2025, висновками якого вказано, що особи зазначені в акті, зокрема відповідач ОСОБА_1 , під час перебування на обліку безробітніх і отримання виплати по безробіттю 11.05.2025 перетнула кордон України в пункті пропуску Орлівка із закордонним паспортом НОМЕР_1 , про що свідчать результати верифікації МФУ. Про необхідність протягом трьох робочих днів до перетину кордону повідомляти кар`єрного радника особа була письмово ознайомлена у Додатку №2 до Індивідуального плану працевлаштування та додатково ознайомлена під особистий підпис в друкованому повідомленні. У зв`язку з несвоєчасним повідомленням служби зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг ОСОБА_1 зобов`язана повернути кошти отримані в Краматорській філії Донецького обласного центру зайнятості у вигляді допомоги по безробіттю за період з 11.05.2025 р. по 11.06.2025 р.

Наказом від 25.06.2023 №НТ відповідачу призупинена виплата допомоги по безробіттю у зв`язку зі здійсненням перевірки достовірності відомостей поданих безробітним для призначення виплати строком не більшим за 15 робочих днів відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 12.06.2025 року.

Наказом від 25.06.2023 №НТ відповідачу припинена виплата допомоги по безробіттю у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 ЗУ «Про зайнятість населення» з 25.06.2025 року.

Наказом від 25.06.2023 №НТ припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з неповідомленням у період реєстрації зареєстрованим безробітним про виїзд за межі України з 25.06.2025 року.

Наказом від 25.06.2023 №НТ вирішено вжити заходів щодо повернення коштів виплачених відповідачу, як допомоги по безробіттю за період з 11.05.2025 по 11.06.2025 в сумі 3 758, 71 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу рекомендованим поштовим відправленням повідомлення-претензію від 27.06.2025 року про повернення коштів.

Оскільки відповідач добровільно не відшкодувала вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1ст.1 Закону України №1533-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з ст.7 Закону №1533-ІІІодним із видів забезпечення є допомога по безробіттю.

Відповідно до п.8 ч.1ст.1 Закону України №5067-VІ «Про зайнятість населення» зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Держава гарантує у сфері зайнятості соціальний захист у разі настання безробіття (п.7 ч.1ст.5 Закону №5067-VІ).

Відповідно до положень статті 43 Закону №5067-VІ статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Зареєстровані безробітні зобов`язані відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів, а у період дії карантину або режиму надзвичайної ситуації, введення надзвичайного стану підтверджувати свій намір перебувати у статусі зареєстрованого безробітного будь-якими засобами комунікації (телефонний зв`язок, електронні засоби тощо) не рідше ніж один раз на 30 календарних днів; протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону. (п.2, 4 ч.2ст. 44 Закону №5067-VІ).

Відповідно до ч. 2ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000№ 1533-III,згідно з текстом якої застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно до п. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, зареєстровані безробітні зобов`язані протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про виїзд за межі України.

Згідно п. 16-1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, реєстрація безробітного припиняється у разі неповідомлення у період реєстрації зареєстрованим безробітним територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про виїзд за межі України.

Частиною 3 ст.36 Закону №1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави врегульовано статтею 1212 ЦК України, за положеннями якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з тим, згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із загального правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом та підтверджено наданими позивачем матеріалами, в порушення вимог, передбачених пунктом 29 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2023 №446 відповідач не повідомила центр зайнятості про виїзд 11.05.2025 року за кордон під час воєнного стану, у зв`язку з чим нею безпідставно отримана допомога по безробіттю за період з 11.05.2025 по 11.06.2025 в сумі 3 758, 71 грн.

Вказане свідчить про недобросовісність відповідача, як набувача виплати допомоги по безробіттю, та отримання нею допомоги по безробіттю у сумі 3 758, 71 грн. без законних правових підстав.

Таким чином, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду відповідач не повернула надані їй кошти, які є такими, що отримані без належної на те правової підстави, як то встановлено судом вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідач не надала суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, при заочному розгляді справи, не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що звертаючись до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним документом.

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору з відповідача на користь позивача у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141, 206,247,258-259,268, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Донецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Донецького обласного центру зайнятості (ЄДРПОУ 03491004) виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 3 758, 71 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Донецького обласного центру зайнятості (ЄДРПОУ 03491004) судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова