Справа № 463/7535/24
Провадження № 2/463/342/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

за участю секретаря Заверухи О.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Василюка Б.Л.

передставника відповідача Білик П.Б.

розглянувши у відкритому судовому в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про припинення протиправних дій та визнання договору недійсним, та за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів в якому просить, визнати противоправними дії ЛКП «Господар» щодо винесення на конкурс до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради будинку по вул. Пекарська 27, а Личаківської районної адміністрації по призначення нею його управителя ЛКП «Господар» та укладання з ним договору № 4/33-127-УГ, що привело до порушення права Позивача на управління, яке реалізується в праві виконання обов?язків співвласника, пов?язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Визнати договір №4/33-127-УГ від 01 серпня 2023р. зі змінами, внесеними Додатковим договором №1 від 16.10. 2023р. недійсним. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2023р. Відповідач 1, єдиний учасник 1-го лоту конкурсу, стає його переможцем, про що конкурсною комісією підписаний відповідний протокол, який відповідно до р. V п.5 Наказу № 150 повинен направлятися до виконавчого комітету Львівської міської ради для прийняття ним «протягом п?яти календарних днів з моменту його підписання рішення про призначення управителя». Однак підписаний протокол засідання конкурсної комісії ЛРА до ВКЛМР не направлявся і рішення про призначення Відповідача 1 управителем будинку по АДРЕСА_1 за результатами конкурсу ВКЛМР не приймалося. Незважаючи на це, Відповідачі, який вже був управителем будинку по Пекарській 27, згідно повідомлення на сайті ЛМР від 24.10.2022р. за №4431, Розпорядженням ЛРА N?292 від 28.07.2023р. внову призначається управителем по цьому будинку. Відповідач 1 та голова ЛРА, керівниця вищестоящої організації Відповідача 1, яка призначає його директора і здійснює контроль за роботою підприємства, укладають договір №4/33-127-УГ від 01.08.2023р. Зазначає, що аналіз умов договору №4/33-127-УГ вказує на наступні порушення діючого законодавства, а саме: у преамбулі договору № 4/33-127-УГ, в порушення п.6 р.V Наказу №150, голова ЛМР п. Пригода О.Е. не зазначається, як уповноважена особа виконавчого органу місцевої ради, за рішенням якого призначається управитель; з п.3 договору №4/33-127-УГ вилучена норма Типового договору про прибирання прибудинкової території будинку, яка здійснюється « згідно з відомостями про таку земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства». Зауважує, що прибудинкова територія у власність або користування співвласників будинку Пекарська 27 не оформлена і згоду на її прибирання, як визначено в абз.3 п.11 Правил № 712 збори співвласників будинку не давали; в п. 10 договору № 4/33-127-УГ не зазначено, що ціна послуги з управління включає ПДВ, а вартість складових ціни послуги п. 10 договору № 4/33-127-УГ не відповідають вартості складових ціни послуги Додатку № 5 вищезгаданого договору. Так згідно п. 10 договору №4/33-127-УГ до складової ціни з управління включені витрати в розмірі - 5,30945 грн./м2, винагорода управителя - 2,25грн./м2 (з ПДВ?), разом - 7,55945грн./м2, а згідно Додатку №5 вищезгаданого договору - без ПДВ складає - 4,04954 грн./мг, з ПДВ - 4,859448грн/м2, винагорода управителя вказана без ПДВ - 2,25грн./м2, з ПДВ - 2,70 грн/м2 і разом складає 7,559445грн./м2, тобто різниця між витратами на управління і винагородою згідно п.10 Договору N?4/33-127-УГ та Додатком № 5 складає: по витратам - (5,30945 мінус 4,839448) - 0,450002 грн./ м2, по винагороді - (2,25 мінус 2,7) - 0,45 грн./ м2; у п. 10 договору № 4/33-127-УГ підписанти погоджують додаткову умову, яка відсутня у Типовому договорі та суперечить волевиявленню і не відповідає внутрішній волі Позивача та співвласників будинку, так як стверджує, що «Сторони погодили, що у випадку зміни вартості складових тарифу на послугу з управління будинком, а саме підняття мінімальної заробітної плати та розміру прожиткового мінімуму, індексації, встановленого на державному рівні із змінами та доповненнями передбачені законодавством, відповідно змінюється і вартість таких послуг, при цьому змінена вартість послуг відображається у рахунках (квитанціях), а додаткові угоди по договору не укладаються». Але співвласники будинку до 01.01.2024р. отримували повідомлення про оплату ЖКП, а не рахунки (квитанції); у Додатку №5 договору №4/33-127-УГ в порушення умов Додатку №5 Типового договору», графу «складові витрат на утримання будинку та прибудинкової території та поточний ремонт спільного майна будинку» змінено на графу «складові послуги», а графу «місячна сума витрат у розрахунку на 1 кв. м загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку» змінено на графу «розмір витрат на 1 кв. м загальної площі житлового та нежитлового приміщення, грн». Також у Додатку 5 відсутня графа «Річна складова витрат в грн» і річні складові витрат, хоча ст. 10 Закону № 2189», визначено, що: «Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід?ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» і є істотною умовою договору»; Додатком №4 договору № 4/33-127-УГ встановлено, що технічне обслуговування систем: водопостачання, водовідведення, зливної каналізації, електропостачання проводиться щоденно, цілодобово. Однак це не відповідає можливостям Відповідача 1. Планове виконання поточного ремонту конструктивних елементів технічних пристроїв будинку з 01.08.2023р. взагалі не передбачено, а поточний ремонт систем водопостачання, водовідведення, зливної каналізації, елекропостачання проводиться за необхідністю, без визначення об?єктів ремонту та обсягів робіт по ним; пунктом 37 договору № 4/33-127-УГ зазначено, що всі екземпляри договору зберігаються в ЛКІ «Господар», що фактично порушує право Позивача по контролю за обсягами, якістю і ціною наданої ним послуги з управління будинком. Зазначає, що на початку листопада 2023р. Позивач отримав від Відповідача1 додатковий Договір №1 від 16.10.2023р. про зміни умов договору №4/33-127-УГ , яким: збільшено на 34 % істотну умову договору (з поданих на конкурс 346,6м2 до 465м2 ) технічну характеристику будинку - загальну площу квартир і приміщень його співвласників. Однак така зміна, за умови незмінності конкурсного кошторису річних витрат з управління будинком, повинна була зменшити ціну послуги з його управління за кв.м площі. Розуміючи це, для того, щоб зберегти конкурсну ціну з управління будинком (за кв.м), Відповідач 1 безпідставно збільшив на 34% конкурсний кошторис річних витрат з управління будинком, ввівши до Додатку № 5 Додаткового договору графу «Річна сума складової витрат грн». Цей висновок підтверджується аналізом, проведеним Позивачем, який додано до позовної заяви. Одночасно слід зазначити, що і змінений Додаток № 5, представлений додатковим Договір №1 продовжує не відповідати Додатку №5 Типового договору і ст. 10 Закону № 2189, а саме: графа «складові витрат на утримання будинку та прибудинкової території та поточний ремонт спільного майна будинку», замінена Відповідачем на графу «складові послуги», графа «місячна сума витрат у розрахунку на 1 кв.м загальної площі житлових та нежитлових приміщень у будинку» замінена на графу «розмір витрат на 1м2 загальної площі житлового та нежитлового приміщення, грн», а до складових послуг з управління будинком, безпідставно, як витрата, віднесена винагорода управителя, яка є платою співвласників за надану ним послугу, а тому не є ні його витратою або послугою. Крім того, невідповідність вартості складових ціни послуги п. 10 договору №4/33-127-УГ вартості складових ціни послуги Додатку № 5 вищезгаданого договору, про яку зазначено вище в аналізі договору № 4/33-127-УГ не виправлено.

Представником відповідача, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради було подано відзив на позов, який мотивує наступним: восьми квартирний будинок АДРЕСА_1 актом про списання багатоквартирного будинку з балансу від 13.04.2020 року, який затверджений розпорядженням голови Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.02.2022 року №32 «Про затвердження актів списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 » списаний з балансового обліку ЛКП «Господар». На території Львівської міської територіальної громади діє рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.02.2023 року №124 «Про проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у Львівській міській територіальній громаді». Вищезгаданим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.02.2023 року №124, доручено районним адміністраціям до 01.09.2023 року визначити перелік багатоквартирних будинків, у яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирних будинків і співвласники не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком (пункт 1.1. рішення); провести конкурси з призначення управителів житловими будинками, у яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком, згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 № 150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку» (пункт 1.2 рішення); укласти з переможцями конкурсів договори на управління відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» (пункт 1.3. рішення). Зазначає, що позивач посилається на Закону України 2954-IХ яким доповнено п.6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово комунальні послуги», що у разі якщо конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку не було проведено до 1 травня 2021 року, виконавчий орган відповідної місцевої ради (або інший орган - суб?єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об?єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов?язаний не пізніше шести місяців з дня припинення або скасування воєнного стану оголосити і провести такий конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку у будинках, у яких станом на дату, що передує двом місяцям до запланованої дати оголошення конкурсу. не створено об?єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено і не проведено такий конкурс відповідно до пункту 5 статті 13 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та абзацу першого цього пункту. Однак не враховує відсилочну норму п. 5 статті 13 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", яка передбачає, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об?єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб?єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об?єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом. Відтак саме районним адміністрація делеговано повноваження виконавчим комітето Львівської міської ради щодо проведення конкурсів на управління багатоквартирними будинками. Окрім того, не можуть бути враховані доводи позивача, про начебто порушення істотних умов договору з боку районної адміністрації, оскільки остання застосовувала типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 року №712, який у свою чергу в самому договорі на сторінці 11 має примітку, що «під час укладання договору управління або внесення змін у пункт 10 сторонами може бути включено інші (додаткові) умови, зокрема у разі визначення іншої розрахункової одиниці послуги з управління». Відтак включення ЛКП «Господар» у п. 10 договору абзаців 4, 5, 6 не суперечить типовому договору та не є підставою для його скасування чи визнання недійсним. Відтак, ЛКП «Господар» виконано положення Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального №190, яким затверджений обов?язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання прибудинкової багатоквартирного будинку на території, які відображені в п. 10 договору, абзаци 4, 5, 6. Посилання позивача на збільшення чи зміну вартості комунальних послуг не є підставою для визнання договору недійсним, а є підставою для здійснення перерахунку відповідно до Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2024 року №127 у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Варто зазначити, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Звертають увагу суд врахувати, що ст. 10 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Отже законодавець ставить ціну та тариф, як тотожні поняття, тому доводи позивача, про те, що в додатках до договору ЛКП «Господар» змінюють ціну на тариф чи навпаки не може бути підставою для його скасування, оскільки не порушує ст. 10 Закону №2189-VIII.

Представником відповідача, ЛКП «Господар», було подано відзив на позов, який мотивує наступним так, частиною п`ятою статті 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №417 встановлено, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У такому разі договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Восьми квартирний будинок АДРЕСА_1 актом про списання багатоквартирного будинку з балансу від 13.04.2020 року, який затверджений розпорядженням голови Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.02.2022 року №32 «Про затвердження актів списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 » списаний з балансового обліку ЛКП «Господар». Оскільки співвласниками будинку АДРЕСА_1 не обрано управителя будинка та не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, то районна адміністрація мала всі законні підстави включити даний будинок до переліку будинків у яких не визначились з формою управління та проводити щодо нього конкурс. Дане рішення чинне та не скасоване. Конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку в Личаківському районі м. Львова відбувся відповідно до Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 № 150, та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.02.2023 №124 «Про проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у Львівській територіальній громаді». Крім цього, ЛКП "Господар" підтримує доводи відповідача-2 стосовно умов договору управління: Окрім того, не можуть бути враховані доводи позивача, про начебто порушення істотних умов договору з боку районної адміністрації, оскільки остання застосовувала типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 року № 712, який у свою чергу в самому договорі на сторінці 11 має примітку, що «під час укладання договору управління або внесення змін у пункт 10 сторонами може бути включено інші (додаткові) умови, зокрема у разі визначення іншої розрахункової одиниці послуги з управління». Відтак включення ЛКП «Господар» у п. 10 договору абзаців 4, 5, 6 не суперечить типовому договору та не є підставою для його скасування чи визнання недійсним.

Позивачем було подано відзив на позовну заяву зазначає, що у вересні 2022р. збори співвласників будинку по АДРЕСА_1 , реалізуючи своє право, встановлене законом України 417-VII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 05.2017р., визначилися з формою управління будинком - через управителя, яким призначили ЛКП «Господар». Також збори обрали, позивача, уповноваженою особою співвласників будинку та затвердили запропонований перелік і розмір витрат на управління будинком. Протокол зборів співвласників будинку, згідно їх рішення, був наданий ЛКП «Господар» для передачі на перевірку і зберігання до виконавчого комітету Львівської міської ради (ЛМР) та оприлюднення його на її сайті, яке відбулося 24.10.2022р. за №4431. Цей факт не заперечується Відповідачем 2 у своїй відповіді на звернення Позивача від 13.11.2023 р. за №33-вих-139536. Проект двостороннього договору з управління будинком по АДРЕСА_2 від 01.02.2023р. був покладений до поштової скриньки Позивача лише в одному примірнику, без письмової пропозиції Відповідача І щодо строків його розгляду і підписання уповноваженою особою будинку, яка зазначена в преамбулі договору. Тому твердження Відповідача 2 про те, що наданий в одному примірнику договір № 488, який має численні відхилення і помилки відносно тексту та умов типового договору, про які викладено в позовній заяві, повинен був підписаний Позивачем, є необгрунтованим. Пояснення, що будинок по АДРЕСА_1 був винесений Відповідачами 1, 2 на конкурс у зв?язку з непідписанням його Позивачем, суперечить вимогам п. 5 ст. 13 Закону 417, п. 1 р. наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016р. №150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку», п.3 Рішення виконавчого комітету ЛМР від 08.02.2023р. № 24 згідно яких у разі, якшо на дату проведення конкурсу співвласниками обрано форму управління будинку чи створено об?єднання співласників багатоквартирних будинків, на конкурс такі будинки не виносяться. Однак, в інтересах Відповідача 1 Відповідачем 2 будинок по АДРЕСА_1 був винесений на конкурс. Також необхідно зазначити, що у відзиві на позовну заяву Відповідача 2 не надано жодного спростування ним наданих в ній доказів порушення Відповідачами 1,2 закону при укладанні і незаконних змінах умов конкурсного договору, невідповідності вищезгаданого договору умовам Типового договору, які викладені в позовній заяві.

ЛКП «Господар» було подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8610, 15 грн. суд зазначає наступне. Позов мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 р. № 5626, ухвали Львівської міської ради від 16.11.2017 № 2606, як правонаступник ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП № 500, ЛКП № 504, ЛКП № 507, ЛКП За Замком, ЛКП № 503). Основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ЛКП «Господар» надає житлово-комунальні послуги як правонаступник ЛКП «Управитель». Також між сторонами укладений Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.08.2023 року, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін. Згідно з Інформаційною довідкою Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 . Для здійснення оплати комунальних послуг Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно з яким виникла заборгованість за період з 01.04.2017 року по 31.08.2024 року в розмірі 8610 гривні 15 копійка. Надання послуг у будинку та понесені Львівським комунальним підприємством «Господар» витрати підтверджуються такими документами: розрахунком вартості тарифу з надання послуг управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_4 , договором № ЛКП-10/1 від «12» квітня 2018 року із КП «Спецкомунтранс» про надання послуг з вивезення побутових відходів, договором про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо-будинкових інженерних мережах № 56 від «01» березня 2018 року підрядником за яким є Львівське комунальне ремонтно аварійне підприємство; договори про надання послуг КП ЛОР "Профілактична дезінфекція": № 47-4 від 02.01.2019 року, № 46 від 02.01.2020 року, № 4-Г від 04.01.2022 року; № 4-Г від 01.01.2024 року, звітами по використанню матеріалів на виконання ремонтних робіт.

Відповідачем за об`єднаним позовом було подано відзив на позов, який мотивує наступним, відомістю про нарахування та оплату послуг за адресою АДРЕСА_4 , доданою до позовної заяви це не підтверджено, в ній вказано, що станом на 01.04.2017р. заборгованість Відповідача склала 1904,94грн., тоді за період з 01.04.2017р. по 31. 08.2024р. вона повинна дорівнювати 6705,21грн., а не 8610,15грн. До позовної заяви Позивачем надана ухвала Личаківського районного суду від 08.07.2020р. по справі №463/5420/20, якою суддя Леньо С.І. відмовила Позивачу у видачі судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період на 01.06.2017р. в розмірі 2018,03 грн., на підставі ч. 1.п.5 ст.165 ЦПКУ. При цьому він констатує, що заборгованість Відповідача з 01.06.2017р. в розмірі 4919,09грн. була сплачена Відповідачем на виконання судового наказу від 08.07.2020 року виданого у справі №463/8981/24, а заборгованість на 01.06.2017р. повинна бути стягнута у позовному порядку. Зазначає, що позивачем необґрунтовано і всупереч закону 2017р: встановлювалась ціна на послугу з управління будинком по АДРЕСА_1 , до якої незаконно і без згоди співвласників будинку були включені вартість витрат на прибирання прибудинкової території, яка не належить співвласникам будинку і знаходиться на балансі органів місцевого самоврядування м. Львова, а також вартість послуги з управління побутовими відходами, яка є окремим видом послуги і до послуги з управління будинком не входить. З огляду на це можна стверджувати, що вказані в розрахунку заборгованості з 01.05.2019р. ціни на послугу з управління будинком по АДРЕСА_1 сформовані Позивачем без належних підстав, всупереч вимогам закону 2017 і не можуть підтвердити дійсну вартість наданих ним Відповідачу послуг з управління будинком.

В судове засідання з`явився позивач, представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Василюк Б.Л., представник ЛКП «Господар» - Білик П.Б.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 14.08.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про припинення протиправних дій та визнання договору недійсним прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 23.10.2024 року у цивільній справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Судом встановлено, що квартирний будинок АДРЕСА_1 актом про списання багатоквартирного будинку з балансу від 13.04.2020 року, який затверджений розпорядженням голови Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.02.2022 року №32 «Про затвердження актів списання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 » списаний з балансового обліку ЛКП «Господар».

01.08.2023 р. між Львівським комунальним підприємством «Господар» та Личаківською районної адміністрацією в особі голови Личаківської районної адміністрації Пригоди О.Е. було укладено договір № 4/33-127-УГ про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

16.10.2023 р. було укладено Додатковий договір №1 до договору № 4/33-127-УГ від 01.08.2023 р. про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Щодо позовної вимоги про визнання противоправними дії ЛКП «Господар» щодо винесення на конкурс до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради будинку по вул. Пекарська 27, а Личаківської районної адміністрації по призначення нею його управителя ЛКП «Господар» та укладання з ним договору №4/33-127-УГ, що привело до порушення права Позивача на управління, яке реалізується в праві виконання обов?язків співвласника, пов?язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином суд висновує те, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Тобто, вимога про визнання протиправними дій не є ефективною в цивільному судочинстві, адже її задоволення не може усунути заявлене порушення права чи інтересу позивача, а отже зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання договору №4/33-127-УГ від 01 серпня 2023р. зі змінами, внесеними Додатковим договором №1 від 16.10.2023р. недійсним. Стягнути понесені позивачем судові витрати.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Доводи позивача, про начебто порушення істотних умов договору з боку районної адміністрації, оскільки остання застосовувала типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 року №712, який у свою чергу в самому договорі на сторінці 11 має примітку, що «під час укладання договору управління або внесення змін у пункт 10 сторонами може бути включено інші (додаткові) умови, зокрема у разі визначення іншої розрахункової одиниці послуги з управління».

Посилання позивача на збільшення чи зміну вартості комунальних послуг не є підставою для визнання договору недійсним, а є підставою для здійснення перерахунку відповідно до Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.02.2024 року №127 у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 10 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Отже законодавець ставить ціну та тариф, як тотожні поняття, тому доводи позивача, про те, що в додатках до договору ЛКП «Господар» змінюють ціну на тариф чи навпаки не може бути підставою для його скасування, оскільки не порушує ст. 10 Закону №2189-VIII.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд дійшов переконання, що позовна вимога про визнання договору №4/33-127-УГ від 01 серпня 2023р. зі змінами, внесеними Додатковим договором №1 від 16.10. 2023р. недійсним до задоволення не підялгає.

Щодо об`єднаної позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8610, 15 грн. суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 р. № 5626, ухвали Львівської міської ради від 16.11.2017 № 2606, як правонаступник ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП № 500, ЛКП № 504, ЛКП № 507, ЛКП За Замком, ЛКП № 503). Основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ЛКП «Господар» надає житлово-комунальні послуги як правонаступник ЛКП «Управитель».

Також між сторонами укладений Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.08.2023 року, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін.

Згідно з Інформаційною довідкою Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 .

Для здійснення оплати комунальних послуг Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно з яким виникла заборгованість за період з 01.04.2017 року по 31.08.2024 року в розмірі 8610 гривні 15 копійка.

Надання послуг у будинку та понесені Львівським комунальним підприємством «Господар» витрати підтверджуються такими документами: розрахунком вартості тарифу з надання послуг управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_4 , договором № ЛКП-10/1 від «12» квітня 2018 року із КП «Спецкомунтранс» про надання послуг з вивезення побутових відходів, договором про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо-будинкових інженерних мережах № 56 від «01» березня 2018 року підрядником за яким є Львівське комунальне ремонтно аварійне підприємство; договори про надання послуг КП ЛОР "Профілактична дезінфекція": № 47-4 від 02.01.2019 року, № 46 від 02.01.2020 року, № 4-Г від 04.01.2022 року; № 4-Г від 01.01.2024 року, звітами по використанню матеріалів на виконання ремонтних робіт.

Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а пунктом 6 даної частини статті визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Згідно з ч. 7 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (Аналогічна норма закріплена пунктом 49 Правил).

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2024 р. 127 у разі ненадання послуги, надання не в повному обсязі або невідповідної якості виконавець зобов`язаний протягом одного місяця, що настає за розрахунковим періодом, самостійно здійснити перерахунок згідно з вимогами цього Порядку, а також сплатити споживачеві неустойку (штраф) у порядку та розмірі, що визначені законодавством або договором.

Згідно з п. 4 порядку у разі коли причиною ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі є перевищення виконавцем нормативних строків проведення аварійно-відновлювальних робіт або коли надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення почалося пізніше початку опалювального періоду та/або припинилося раніше закінчення опалювального періоду, виконавець за відповідний період (за винятком періоду, протягом якого відбувалася ліквідація або усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з вини споживача), крім здійснення перерахунку, виплачує таким споживачам неустойку (штраф) у порядку та розмірі, що визначені законодавством або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо численних актів-претензій долучених ОСОБА_1 до матеріалів справи суд зазначає наступне, предметом спору в частині позову ЛКП «Господар» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості, як вбачається з чинних нормативних актів виконавець комунальної послуги або управитель протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову, у разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем, окрім цього у разі ненадання послуги, надання не в повному обсязі або невідповідної якості виконавець зобов`язаний протягом одного місяця, що настає за розрахунковим періодом, самостійно здійснити перерахунок згідно з вимогами встановленого Порядку, таким чином за наслідками складення акту-претензії, виконавець комунальної послуги або управитель може видати обґрунтовану письмову відмови або слугувати підставою для перерахунку суми плати за надані послуги. Оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, то суд позбавлений можливості надавати оцінку діям виконавця та обставинам викладених в актах-претензіях. Тобто законодавство запроваджено чіткий механізм дій у випадку дій чи бездіяльності виконавця у разі незгоди споживач не позбавлений можливості звернутися до суду, обравши для захисту свого права відповідний спосіб захисту.

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 256 ЦКУкраїни позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258ЦКУкраїни передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною четвертою статті 267ЦКУкраїни сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267ЦКУкраїни позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Як вбачається з представленого стягувачем розрахунку, заборгованість в розмірі 6937,08 грн. виникла не з 01.06.2017р., а раніше, оскільки станом на 01.06.2017р. розмір заборгованості вже становив 2018,03 грн., що поза межами строку позовної давності.

Окрім цього суддею Личаківського районного суду м. Львова було винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу від 08.07.2020 року з якого вбачається, що Львівському комунальному підприємству «Господар» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період до травня 2017 року.

Також суддею Личаківського районного суду м. Львова було винесено судовий наказ від 08.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар», , 79011, м. Львів, вул. Личаківська, 75 заборгованість за фактично надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку в розмірі 4919,09 грн., як вбачається з представленого стягувачем розрахунку, графа за 01.07.2020 року, зазначена суму була погашена, окрім цього відповідачем здійснювались платежі протягом строку починаючи з 01.07.2020 по 01.08.2024 рр. на загальну суму 9886,90 грн.

Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідач за отримані житлово-комунальні послуги не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, однак зробив це частково у період з 01.07.2020 по 01.08.2024 рр. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, тобто у сумі 6428,62 грн (16338,31 грн. (загальна сума нарахувань) - 9886,90 грн. (погашена сума) 22,79 грн. (корекцію боргу в сторону зменшення).

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про припинення протиправних дій та визнання договору недійсним суд відмовляє, судовий збір з відповідачів до стягнення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахування того, що позов Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, судовий збір у розмірі 2260,80 грн. належить стягнути з відповідача, ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Господар» та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про припинення протиправних дій та визнання договору недійсним відмовити повністю.

Позов Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського комунального підприємства «Господар» (місцезнаходження: 79038, вул. Пасічна 49-Б, м. Львів, ) заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6428,62 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Львівського комунального підприємства «Господар» (місцезнаходження: 79038, вул. Пасічна 49-Б, м. Львів, ) судовий збір у розмірі 2260,80 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.