Справа №: 486/2305/25 Провадження № 6/486/52/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

12 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О. ознайомившись матеріалами заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, що належить їй в АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні заяви, заявниця посилається на те, що 20.10.2024 їй стало відомо, що Другим відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса накладено обтяження, на належне їй нерухоме майно. Про що її було проінформовано листом N?293/20.4 від 20.10.2025 за підписом заступника начальника відділу Віталій Шевченко, в якому було повідомлено про те, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, відомостей з «ВП- спецпідрозділ» виконавче провадження N25747455 щодо примусового виконання виконавчого листа №31-1015-/08 виданого 27.11.2008 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 12964,32 грн., з боржника /РНОКПП за якими є « ОСОБА_1 » / НОМЕР_1 » перебуває в стані «ЗАВЕРШЕНО» зі станом виконавчого документа «Повернений стягувачу». Виконавче провадження завершено відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 за N606-XIV), виконавчий документ повернуто стягувану без виконання. Окремо заявницю було повідомлено, що правові підстави для зняття арешту відсутні. 28.11.2025 вона звернулася з заявою до відділу про надання копій всіх матеріалів виконавчого провадження N?257474155, за яким вона є боржником, для ознайомлення з матеріалами справи, та для подальшого звернення в суд, щодо їх оскарження. 02.12.2025 заявниця отримала відповідь за підписом заступника начальника відділу Віталія Шевченко, в якій її було повідомлено, що надати копії матеріалів виконавчого провадження N?257474155 не вважається за можливе у зв?язку з тим, що виконавчі провадження знищено, згідно з пунктом 2 Розділу XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 N?1829/5, у зв?язку з закінченням терміну їх зберігання. Окремо працівник відділення виконавчої служби, порадив їй для зняття арешту, звернутися до суду, однією з причин для зняття арешту було зазначено, що юридична особа ПАТ «Дельта Банк» ліквідована.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за вказаною заявою слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як роз`яснено у абзаці п`ятому пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У пункті 5 вказаної постанови також роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку з цим боржник (учасник виконавчого провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Як вбачається зі змісту заяви, арешт на майно заявниці було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження за яким ОСОБА_2 є боржником.

Отже, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постановах від 02.06.2020 у справі №201/10187/18, від 20.06.2018 у справі №210/1072/15-ц, №712/12136/18 від 24.05.2021 та у справі № 2-751/11 від 22.06.2023.

З урахуванням вищевикладеного, боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання, а саме шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України.

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом у відповідності до вимог глави 10 ЦПК України (Забезпечення позову).

Як вбачається із змісту заяви та доданих документів, арешт на майно заявниці було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження №257474155, отже питання щодо зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про зняття арешту підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 186, 353, 354, 447,448 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя О.О. Волощук