Справа № 347/2666/25
Провадження № 6/347/67/25
У Х В А Л А

Іменем України

18.12.2025 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря Лазорик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів подання заступника начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Сіреджука Петра Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань,-

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Сіреджук П.П. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Косівському відділі ДВС перебуває виконавче провадження №43624611 з виконання виконавчого листа №347/367/14-к від 15.05.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 в користь Вижньоберезівської сільської ради (фонд охорони навколишнього природного середовища) шкоду заподіяну злочином в сумі 103371,62грн. Однак, боржником до теперішнього часу рішення суду не виконано, декларацію не надано та будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів. А тому, просить подання задоволити та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього, згідно виконавчого листа №347/367/14-к від 15.05.2014р.

Представник Косівського відділу ДВС в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує в повному обсязі та просить його задоволити.

Відповідно до ч. 4 ст. 441ЦПК України подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали подання прийшов до наступних висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено в судовому засіданні на виконанні у Косівському відділі ДВС перебуває виконавче провадження №43624611 з виконання виконавчого листа №347/367/14-к від 15.05.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 в користь Вижньоберезівської сільської ради (фонд охорони навколишнього природного середовища) шкоду заподіяну злочином в сумі 103371,62грн., що стверджується долученим до матеріалів подання дублікатом виконавчого листа.

До матеріалів подання також долучена копія постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанова про звернення стягнення на пенсію від 11.12.2014р., постанова про арешт коштів боржника від 03.10.2023р. та запити, які направлялися Косівським відділом ДВС до Державної податкової служби, Державної прикордонної служби з метою проведення відповідних виконавчих дій.

Згідно акту державного виконавця від 07.08.2025р. вбачається, що при виході по місцю реєстрації боржника, вказаному у виконавчому документі встановлено, що боржник відсутній по місцю проживання.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 441ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню ним зобов`язання.

Згідно матеріалів подання вбачається, що постановою заступника начальника Косівського відділу ДВС від 11.12.2014р. звернуто стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 , який згідно відповіді на запит №276580275 від 25.06.2025р. отримує пенсію в Косівському об`єднаному управлінні ПФУ, що не може свідчити про те, що ОСОБА_1 ухиляється від покладених на нього рішенням суду зобов`язань та рішення суду не виконується.

Відповідно до відповіді на запит №276580375 від 25.06.2025р. Державної прикордонної служби України стверджується, що відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Таким чином, оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, суд вважає, що подання заступника начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Сіреджука П.П. є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.33,43 Конституції України,ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.260-261, ст.441 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання заступника начальника Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Сіреджука Петра Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Р.М. Книщук