Справа № 212/268/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:

суддя Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/268/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні брали участь:

представник позивача адвокат Ліфшець З.О.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Амельчишин О.В., адвокат Чухонцева Д.В.,

представник третьої особи - Козаченко І.В.

в с т а н о в и в :

05.01.2024 року адвокат Ліфшиць З.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з Відповідача понесені Позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.04.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.07.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розірвання шлюбу проживає з Позивачкою. Відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, не цікавиться станом здоров`я та життям доньки, не проявляє батьківської уваги та піклування. З квітня 2021 року відповідач не проявляє інтересу до доньки, а в серпні 2022 року покинув територію України.

26.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання, якою також залучено до участі у справі в якості третіх осіб: орган опіки та піклування Покровської районної у місті ради та орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ради, яких у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору.

06.03.2024 року адвокатом Амельчишиним О.В., який діяв в інтересах відповідача ОСОБА_2 , подано до суду відзив, відповідно до якого, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в наслідок перешкод, які чинила Позивачка Відповідач після розірвання шлюбу не мав можливості належним чином спілкуватися з донькою у зв`язку з чим звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення йому способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. За рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини та на утримання дружини, та бажає приймати участь у вихованні, у розвитку дитини, у спілкуванні з дитиною.

22.04.2024 року представником органу опіки та піклування Покровської районного в місті ради на виконання ухвали суду від 26.01.2024 року залучено до справи висновок органу опіки та піклування, наданий в порядку ч. 5 ст. 19 СК України.

12.06.2024 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано від ФОП ОСОБА_4 інформацію на підтвердження перебування Відповідача у відрядження в період часу з 01.07.2022 року.

20.09.2024 року на виконання ухвали суду від 12.06.2024 року ФОП ОСОБА_4 надано відповідь щодо перебування Відповідача у Німеччині на навчанні.

20.09.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

11.08.2025 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача по справі призначена судово психологічна експертиза.

17.10.2025 року на виконання ухвали суду від 11.08.2025 року до суду надійшов висновок експерта.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала з наведених у ньому підстав та просила його задовільнити. Як свідок суду повідомила, що Відповідач не приймає участі у житті доньки, не допомагає, аліменти сплачує в мінімальному розмірі, не спілкується з дитиною, не проявляє ініціативи у спілкуванні з дитиною, не попередив про свій виїзд за кордон. За рекомендацією психолога вона обмежує користування доньки мобільним телефоном.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ліфшець З.О. позов ОСОБА_1 підтримала з наведених у позовній заяві підстав, та просила його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та зазначив, що він категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що після розірвання шлюбу між ним та Позивачкою склались негативні відносини, внаслідок чого Позивачка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, але він сплачує аліменти на утримання дитини та на утримання дружини. Після його виїзду за кордон у серпні 2022 року намагався спілкуватися з дочкою по телефону, але Позивач не надавала такої можливості, не передавала телефон дитині, у якої не було особистого телефона. На його запрошення Позивачка, вже під час розгляду зазначеної справи в суді, приїжджала до нього з донькою та були у нього два тижні, при цьому добре спілкувалися, разом проводили час, донька позитивно сприймала спілкування з ним, він купував дитині іграшки, предмети одягу та подарував мобільний телефон, сплатив витрати Позивачки з дитиною на поїздку до нього в гості. Просив залишити дитину з ним, але Позивачка відмовила посилаючись на те, що донька ще мала. Разом з цим, Позивачка неодноразово пропонувала скласти письмову відмову від дитини, але він заперечує, бо бажає приймати участь у житті доньки.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради, не з`явилась, в своїй заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, та ухвалити рішення із врахуванням наданого у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України висновку.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Металургійної районної в місті Кривому Розі ради, не з`явився, в своїй заяві просив суд проводити розгляд справи у її відсутність, та ухвалити рішення, яке буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона матір Відповідача, у зв`язку з цим після народження онуки ОСОБА_5 часто, майже щодня, відвідувала їх сім`ю, надавала допомогу у догляді за дитиною, бо ОСОБА_5 її перша онука. При цьому Позивачка ні коли не скаржилась на сина, бо він був дуже уважний до дитини. Після розірвання шлюбу Позивачка не давала можливості Відповідачу та їй з чоловіком спілкуватися з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим син звертався до органу опіки та піклування для встановлення йому днів спілкування з дитиною. Після цього спілкування відбувалось, але за вимогою Позивачки тільки у її присутності. Спілкування зазвичай відбувалось в парку, де дитина гралась на дитячому майданчику, весь час була активна, грайлива, із задоволенням та радістю спілкувалась з батьком та з ними. Позивачка не повідомляла про те, що дитина хворіє та потребує у зв`язку з цим додаткових витрат. Натомість Позивачка відмовлялась приймати від них дарунки для ОСОБА_5 , зверталась до Відповідача з проханням відмовитись від ОСОБА_5 , посилаючись на те, що в такому випадку вона буде мати можливість вільно мандрувати по світу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що вона матір Позивачки у зв`язку з чим може повідомити, що після розірвання шлюбу Відповідач не надавав допомоги на утримання ОСОБА_5 , не мав бажання спілкуватися з дитиною посилаючись на те, що він має влаштовувати своє особисте життя. Після рішення органу опіки та піклування декілька разів спілкувався з дитиною. Після повномасштабного вторгнення рф, спочатку надав дозвіл на виїзд дитини за кордон, а потім коли у нього виникли труднощі при виїзді за кордон, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам, відкликав свій дозвіл. Також свідок зазначила, що вона рідко відвідувала сім`ю дочки, коли вони разом проживали, але була свідком негативного ставлення Відповідача до дитини, який кричав на доньку коли вона загородила собою екран телевізора, та на дитячому майданчику, коли він образився та покинув дитину, а ОСОБА_5 бігла за ним та плакала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що вона подруга Позивачки у зв`язку з чим знайома з Відповідачем, та може повідомити, що зі слів Позивачки їй відомо, що Відповідач тільки декілька разів зустрічався з дитиною після розлучення на підставі рішення органу опіки та піклування. Після введення в країні військового стану Позивачка з дитиною на поїзді виїжджали з країни, оскільки Відповідач відмовився вивозити їх на автомобілі, бо побоювався що його мобілізують до лав ЗСУ.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 .

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників третіх осіб.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.04.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8), який був розірваний рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 05.07.2021 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю. ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,7). Згідно Акту обстеження умов проживання від 12.10.2023 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Металургійної районної у місті ради, за місцем проживання дитині створені належні умови (а.с.13).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.08.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.39). 14.08.2022 року ОСОБА_2 перетнув кордон України та на теперішній час проживає на території Німеччини, що сторонами не оспорюється (а.с.100).

26.07.2021 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за заявою ОСОБА_10 видано судовий наказ № 212/3117/21 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 станом на 25.10.2023 року має заборгованість в розмірі 730,76 грн. (а.с.23).

22.11.2021 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу за позовом ОСОБА_10 визначено місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, проти чого батько дитини не заперечував (а.с.27).

08.05.2023 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шестирічного віку (а.с.25). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на боржника ОСОБА_2 , станом на 12.10.2023 року він має заборгованість в розмірі 8 242,65 грн. (а.с.22).

21.07.2021 року за заявою ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, йому встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).

01.06.2022 року ОСОБА_2 складено нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої він надає згоду на тимчасовий виїзд малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за кордон України, в супроводі матері ОСОБА_1 , у зв`язку з військовим станом на території країни та небезпекою для життя дитини, в період з 04.06.2022 року до 04.06.2023 року (а.с.29), яка була ним скасована 22.07.2022 року (а.с.28).

Відповідно до висновку ЛКК № 357 від 03.01.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом здоров`я потребує домашнього догляду до 03.07.2023 року (а.с.12); відповідно до висновку ЛКК № 679 від 29.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом здоров`я потребує домашнього догляду з 03.07.2023 року по 03.01.2024 (а.с.15).

Відповідно до довідок, виданих лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради від 12.05.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на обліку у сімейного лікаря, з 03.01.2023 року взята на «Д» облік, як часто хворіюча дитина. В якій також зазначено, що на протязі 2 років батько дитини не супроводжує дитину до лікаря (а.с.16).

Відповідно до довідки від 12.05.2023 року, виданої директором КЗ Дошкільної освіти (ясла садок) компенсуючого типу № 186 Криворізької міської ради, відповідно до якої в період перебування ОСОБА_3 у зазначеному закладі, батько дитини не спілкувався з вихователями, не забирав дитину із дитячого садочка, не відвідував батьківські збори, не цікавився життям дитини в закладі (а.с.19). Зазначений заклад дошкільної освіти відвідують діти з хронічними неспецифічними захворюваннями органів дихання. Дитина за призначенням лікаря відвідує фізіотерапевтичний кабінет з метою превентивного лікування (а.с.20).

17.04.2024 року рішенням виконавчого комітету Покровської районної у місті ради затверджено Висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.77-79).

11.10.2025 року судовим експертом Шестопаловою О.П., яка має право проведення експертизи за спеціальністю 14.1 «Психологічні дослідження», після проведення дослідження за участю неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке проводилось в присутності матері ОСОБА_1 , яка категорично наполягала на своїй присутності на всіх етапах дослідження доньки, та хоча ОСОБА_1 сиділа поза зони уваги дівчинки, але дитина часто озиралась, як би перевіряючи реакцію матері, надано висновок судової експертизи, відповідно до якого, у разі відсутності стійкості, повторюваності та суміщення ознак самостійності висловлювання дитиною відгороженого ставлення до батька за умови присутності матері під час психологічного обстеження дитини констатується неможливість визначення наявності чи відсутності залежності оцінки сімейної ситуації ОСОБА_3 з боку батьків та інших дорослих (т.2а.с.6-61).

Після дослідження наведених доказів, суд зазначає.

Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України).

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 3 , 4 ст. 155 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним, що між сторонами після розірвання шлюбу склались неприязні стосунки. Після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін справі проживає з Позивачкою. Відповідач з 14.08.2022 року проживає за кордоном, але сплачує аліменти на утримання дитини, виявляє інтерес до життя доньки, вживає заходів щодо можливості спілкування з дитиною по телефону, здійснив оплату витрат Позивачки на її поїздку разом з донькою до його місця проживання з метою спілкування з дочкою, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 . Як вбачається з фотознімків, зроблених під час перебування Позивачки з донькою за місцем проживання Відповідача в Німеччині, дитина весела, щаслива, обіймає Відповідача, що на переконання суду спростовує твердження Позивача про негативний вплив чи негативне ставлення Відповідача на дитину.

При цьому наданий Позивачем діагностичний висновок за результатами психологічного дослідження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 30.04.2025 року, складений психологом ОСОБА_11 , відповідно до якого, вплив батька ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 можна оцінити, як негативний, що підтверджують відповіді дитини та її невербальні прояви. У ОСОБА_5 існують страхи залишитися однією, померти, хворіти, покарання і критику Міші (тата) виявлена фігура батька, яка запускає страхи. Якість прихильності Аліси до матері можна оцінити, як надійну (а.с.166-168), суд визнає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки зазначений висновок суперечить дослідженим по справі доказам, в тому числі, показанням свідків, допитаних як за клопотанням Позивачки, так і за клопотанням Відповідачки, відповідно до яких, дитина має здоровий вигляд, рухлива, енергійна, поводить себе невимушено та із задоволенням спілкується з батьком не виявляючи при цьому страхів чи негативної поведінки.

За таких підстав, суд вважає, що Позивачем не доведено належними доказами факт свідомого ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, тобто не доведено, що Відповідач свідомо, системно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не доведено винної поведінки Відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками щодо малолітньої доньки, тому суд не вбачає підстав для застосування такої крайньої міри відповідальності, як позбавлення батьківських прав, та зазначає, що задоволення позову не відповідає інтересам малолітньої дитини.

За таких підстав, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 18, 76 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 19.12.2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна