Справа № 724/3967/25
Провадження № 2/724/1133/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

за участю секретаря судового засідання: Філіпчука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в м. Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення частини понесених додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення частини понесених додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем, 15 липня 2005 року був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, який в подальшому14.11.2014 року був розірваний Хотинським районним судом Чернівецької області.

У шлюбі з відповідачем народились діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу, їх спільні з відповідачем діти, проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема починаючи з 2014 року по 2021 року фактично взагалі не сплачував аліменти, у зв`язку з чим мав заборгованість по аліментам. Починаючи з 2022 року по даний час сплачує мінімальний розмір аліментів, має заборгованість по відшкодуванню додаткових витрат та дітей, які не бажає сплачувати, доходи свої приховує, з дітьми не спілкується, не навідує їх, не вживає заходів для надання матеріальної допомоги.

Зазначає, що аліменти, які сплачує відповідач на даний час є недостатньою сумою для матеріального утримання дітей, якої не вистачає навіть на оплату харчування в школі, не говорячи про харчування поза школою, одяг,канцелярію, лікування та розвиток

Крім того, їхня старша донька студента навчається на другому курсі університету, на очній формі навчання, однак по досягненню донькою повноліття, відповідач взагалі не надає жодної допомоги на її утримання. Вона одноосібно змушена оплачувати доньці квартиру, навчання, харчування та забезпечувати всім необхідним для нормального життя та навчання, так як відповідач добровільно жодної допомоги не надає.

Вказує, що відповідач має нерегулярний дохід, здійснює свою діяльність не офіційно, має власний автомобіль,трактор та будинок, постійно приховує розмір своїх доходів, просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вона працює на двох роботах, та постійно шукає підробітки, оскільки несе відповідальність за дітей тому працює і забезпечує дітей всім необхідним.

Також посилається на те, що нею були витрачені кошти на обстеження та лікування сина в розмірі 22169,16 гривень, тому просить стягнути з відповідача половину витрачених сум а саме 11084,58 гривень, а також половину вартості навчання доньки на суму 31032,25 гривень.

Крім того, нею було придбано телефон для сина та телефон та ноутбук для доньки , та вважає такі витрати додатковими тому просить суд стягнути половину вартості придбаних речей на суму 36891,70 гривень, та одягу на суму 4676 гривень, а загалом за період з 2023 року по 2025 рік нею було витрачені кошти на ліки, аналізи, навчання доньки, придбання необхідної техніки для навчання одяг та інші додаткові витрати на дітей в розмірі 177340,96 гривень.

Просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень, призначити аліменти та щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень до досягнення донькою двадцяти трьох років. Стягнути з відповідача на її користь частину понесених нею витрат на утримання дітей у розмірі 88670,48 гривень. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Розгляд справи призначено на 03 грудня 2025 року та у зв`язку із клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 17 грудня 2025 року.

16.12.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ватаманюка В.В. надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги, а саме щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину. Стосовно інших позовних вимог то просить суд в їх задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач на даний час ніде не працює та підприємницькою діяльністю не займається, земельної ділянки у власності немає, тому матеріальне становище не дає йому об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 6000 гривень на кожну дитину щомісячно, оскільки така сума аліментів на місяць перевищує його доходи за такий же період. Вимога позивачки про стягнення аліментів у такому розмірі є необґрунтовано великою, не враховує реального матеріального положення відповідача та інші істотні обставини, що мають значення для справи, позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати аліментів такому розмірі, що є її прямим обов`язком.

Зазначає, що відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, однак вважає необхідну, достатню для забезпечення потреб дітей та таку, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень на кожну дитину.

Позивачем було надано до суду на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дитини чеки на купівлю ліків, однак такі витрати не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, оскільки позивачем не наведено особливих обставин для їх понесення , а тому такі витрати охоплюються аліментними зобов`язаннями, які були стягнуті на користь позивача рішенням Хотинського районного суду від 19.11.2014 року. позивачем не доведено ту обставину, що саме нею були понесені дані витрати, а також необхідність їх понесення, у тому числі придбання ліків для дітей.

Крім того, позивачка вказує на те, що нею було придбано смартфон сину вартістю 9971,90 грн., а доньці телефон вартістю 53400 гривень та ноутбук вартістю 20383,40 гривень, однак відповідач звертає увагу що вказана техніка не є бюджетною в своєму ціновому сегментів, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, від його адвоката Ватаманюка В.В. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідача, заявлені вимоги визнають частково, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, в решті вимог просить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14.11.2014 року, розірвано (а.с.10).

У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.06.2007 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 10.10.2012 року (а.с.11,12).

Рішенням Хотинського районного суду від 13.09.2023 року змінено розмір стягуваних аліментів та вирішено щомісячно стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с.13-20).

Довідкою виданою виконкомом Хотинської міської ради за №581 від 07.10.2025 року підтверджено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять донька ОСОБА_3 2007 р.н., та син ОСОБА_4 2012 р.н. (а.с.21).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Хотинського ВДВС у Дністровському районі станом на 01.10.2025року у ОСОБА_2 наявна переплати зі сплати аліментів на суму 7760,00 гривень (а.с.22).

Довідкою виданою Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича за №10-332 від 08.10.2025 року підтверджено, що ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу економічного факультету, спеціальність 075 Маркетинг, освітня програма денної форми здобуття освіти, термін навчання 01.09.2024 -30.06.2028 року, та надано договір про навчання у закладі вищої освіти від 14.08.2024 року (а.с.23,24-25).

Судом досліджено договір №10-415 від 14.08.2024 року про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою, з якого зокрема вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 157600 гривень, розмір оплати за один рік становить 39400 гривень (а.с.26).

До матеріалів справи долучені копії квитанції про оплату навчання на суму 19700,00 гривень від 14.08.2024 року, на суму 19700,00 гривень від 11.01.2025 року та на суму 22050,00 гривень від 25.08.2025 року (а.с.27-29).

Довідкою виданою Грозинецькою амбулаторією практики сімейної медицини за №875 від 25.08.2025 року підтверджено, що ОСОБА_4 2012 р.н. перебуває на диспансерному обліку (а.с.30).

Рахунком №4803859 від 23.07.2024 року із медичної лабораторії «Мед Лаб» підтверджено, що вартість аналізів клієнта ОСОБА_4 2012 р.н., становить 995 гривень (а.с.31).

До матеріалів справи долучені результати аналізів, записи рекомендованих ліків і призначення (а.с.32-37).

Також позивачкою на підтвердження заявлених вимог долучено копії фіскальних чеків на придбання лікарських засобів (а.с.39-48).

Судом досліджено копії чеків на оплату смартфону Xiaomi Redmi на суму 9971,90 гривень та квитанції на придбання телефону марки IPhone 16 Pro Max на суму 53400,00 гривень, та придбання ноутбуку Lenovo IP1 на суму 20383,40 гривень (а.с.50-52).

До матеріалів справи позивачем долучені копії чеків із магазинів на придбання одягу (а.с.53-54).

Як вбачається із довідки ПП «Екватор Профплюс» від 22.09.2025 року за №8, ОСОБА_1 працює на даному підприємстві та займає посаду кухонного робітника, та її дохід за період з 01.03.2025 року по 31.08.2025 року склав 57833,38 гривень (а.с.55).

Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Щодо вимоги про зміну розміру стягуваних аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову(ст.191 СК України).

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Таким чином розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Як вбачається із матеріалів справи, на час розгляду справи в суді, в примусовому порядку з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі по 1800 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до настання повноліття. Аліментні платежі на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , після досягнення нею повноліття не стягуються.

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому фактично просить змінити розмір аліментів посилаючись на те, що на сьогоднішній день сума аліментів які сплачує відповідач є не достатньою для матеріального утримання дітей. Відповідач приховує своє місце роботи, працює неофіційно з метою приховання своїх доходів, а тому є необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач сплачує аліменти фактично у мінімальному розмірі, однак цієї суми не вистачає навіть на харчування в школі, не говорячи про харчування поза школою, одяг, канцелярію, лікування та розвиток дітей. Оскільки ОСОБА_2 , має не регулярний дохід, здійснює свою діяльність не офіційно тому вважає, що він має змогу сплачувати аліменти у розмірі 6 000 гривень на неповнолітню дитину щомісячно до досягнення сином повноліття, але не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Однак позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту прийняття рішення Хотинським районним судом Чернівецької області від 13.09.2023 року справа № 724/706/23 у відповідача змінилися матеріальне становища та він у змозі сплачувати аліменти у більшій сумі, а саме по 6000 грн., щомісячно на кожну дитину.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2025 року вбачаться, що відповідач сплачує аліментні платежі в розмірі по 1800 гривень щомісячно.

Відповідач в своїй заяві від 16.12.2025 року вказує, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів визнає частково та згідний сплачувати аліменти в сумі 2000 грн., щомісячно на кожну дитину, зазначена сума є достатньо, розумною та такою, що відповідач може її сплачувати.

Разом з тим суд зауважує, що позивачкою для підтвердження заявлених вимог не надано до суду достатніх доказів що у відповідача покращилося матеріальне становища, а у позивача погіршилося матеріальне становища, жодних доказів про доходи чи про наявність майна матеріали справи не містять. Наявні доводи позивача про отримання відповідачем доходів не підтверджені жодними доказами, тому суд не вважає їх достатніми для задоволення позову в частині зміни розміру аліментів.

Однак враховуючи заяву відповідача про те, що він частково визнає позовні вимоги в цій частині суд вважає, що позовну вимогу про зміну розміру аліментів слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, але не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд звертає увагу на те, що визначений розмірі аліментів не є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо стягнення аліментів по повнолітню дитину, що продовжує навчатися, то суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, у розмірі 6000 гривень, однак не надала до суду жодних доказів що у відповідача є фінансова можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, належних доказів про доходи чи про наявність майна у відповідача матеріали справи не містять.

Враховуючи заяву відповідача те, що він частково визнає позовні вимоги в цій частині суд вважає, що позовну вимогу про стягнення аліментів на повнолітню доньку яка продовжує навчатися, слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення донькою 23 річного віку, дивлячись як з цих обставин настане першою.

Щодо стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 88 670 гривень 48 копійок. Обґрунтовуючи вказану суму додаткових витрат позивачка зазначає, що нею було сплачено за навчання доньки за період з 2024 року по 2025 рік на суму 62064,50 гривень, витрачено на обстеження та лікування сина 22 169,16 гривень, придбано телефон сину вартістю 9971,90 гривень, телефон доньці вартістю 53400,00 гривень та ноутбук вартістю 20383,00 гривень, а також нею був куплений одяг для дітей на загальну суму 9352,00 гривень.

Проаналізувавши матеріали справи та додані докази на підтвердження заявлених вимог, суд зазначає, що зазначені позивачем витрати на купівлю одягу, та витрат на обстеження та лікування сина не входять до додаткових витрат на утримання дітей та є складовою частиною аліментів, тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Надані позивачем копії фіскальних чеків на придбання ліків та різного роду засобів особистої гігієни, які наявні у чеках та рекомендації лікарів щодо їх приймання, не є належними доказами понесених витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_4 , оскільки із долучених копій не має змоги встановити кому саме були адресовані вказані призначення, та відсутні рецепти на придбання відповідних ліків конкретній особі, із відтиском печатки лікуючого лікаря, тощо, а також те, що саме вказані ліки були придбані сину у зв`язку із наявністю у нього певного захворювання, що потребує додаткового лікування.

Тобто, факт понесення додаткових витрат саме на дитину має бути документально підтверджений.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Даний висновок узгоджується й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 185 СК України, стягуються додаткові витрати на дитину, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат, з підтвердженням належними, допустимими та достатніми доказами у справі як сам факт понесення таких витрат, так і ту обставину, що такі витрати входять до складу саме додаткових витрат, а не аліментів.

За положенням ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В той же час суд враховує положення ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України визначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, за змістом яких суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Щодо вимоги позивачки про оплату половини вартості навчання доньки у розмірі 31032,25 гривень, то такі вимоги є обґрунтованими та підставними, а також підтверджені належними та допустимими доказами, тому суд приходить до висновку про їх задоволення.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача половини вартості придбаних для дітей гаджетів, то суд приходить до висновку що такі вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості придбаного для сина телефону та придбаного для доньки ноутбука, оскільки це додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, та можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, та можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Як вбачається із копій квитанції на придбання телефону марки Xiaomi Redmi на суму 9971,90 гривень та квитанції на придбання ноутбуку Lenovo IP1 на суму 20383,40 гривень, то здійснені позивачкою вказані покупки можна віднести до додаткових витрат на потреби дітей, оскільки в даний час для навчання необхідні дані гаджети, тому суд приходить до висновку про стягнення половини їх вартості із відповідача .

Щодо придбання доньці телефону марки IPhone 16 Pro Max на суму 53400,00 гривень, то суд вважає, що вказані витрати в такому розмірі є необґрунтованими, не являються речами першої необхідності та їх придбання не зумовлені особливими потребами дитини, тому задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що аліменти та додаткові витрати на дітей мають на меті забезпечення нормальних матеріальних умов життя та розвитку дитини, та не можуть бути надмірним фінансовим тягарем для сторін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. З огляду на зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позов майнового характеру в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81, 141, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 198 - 200 Сімейного Кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення частини понесених додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, до закінчення донькою навчання чи до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 23 річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, починаючи стягнення з 03 листопада 2025 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) частину понесених нею додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 46 209 (сорок шість тисяч двісті дев`ять) гривень 70 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Копію рішення суду надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК