Справа № 585/986/24
Номер провадження 2/585/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді В.О.Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», і просить: 1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 266 574 грн. заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеня професійної працездатності за період з 25.08.2020 року по 01.02.2024 року. 2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 246 842, 11 грн. 3. Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 середній заробіток (дохід), втрачений нею внаслідок втрати професійної працездатності щомісячно в сумі 8 875 грн., починаючи з 01.02.2024 року і до повного відновлення працездатності. 4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 249 732,76 грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позову вказав, що 25 серпня 2020 року в результаті ДТП, що мала місце в с. Колісникове Роменського району позивачам було заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася за наступних обставин. Так, близько 14 години 25 серпня 2020 року ОСОБА_4 ( далі - Відповідач), керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI Lancer» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Т-1913 зі сполученням «Ромни-Липова Долина» в с. Колісникове Роменського району зі сторони м. Ромни в напрямку смт. Липова Долина та, при під`їзді до нерегульованого, позначеного дорожнім знаком перехрестя дороги, що веде до території КНМ «СОР» OCOKЛ, відволікся від керування автомобілем, своєчасно не знизив швидкість руху свого транспортного засобу, щоб безпечно виконати випередження транспортного засобу, при наявності сприятливих для цього умов своєчасно не застосував гальмування та допустив зіткнення з мотоциклом, «FORTE FT 110-2», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 (далі - Позивач-2), на якому також на задньому сидінні знаходилась пасажирка - ОСОБА_2 (далі - Позивач-1). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачі отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КНП «Роменської ЦРЛ» РМР. За висновками судово-медичних експертиз потерпілі отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. 25.08.2020 року відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за №0000525 та розпочато досудове розслідування. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 307 від 24 вересня 2020 року в результаті ДТП ОСОБА_2 були отримані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійно-рваних ран лобу та правого стегна, садна верхніх та нижніх кінцівок, закритий перелом правої малогомілкової кістки без зміщення. Закритий перелом правої малогомілкової кістки без зміщення було кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 305 від 24 вересня 2020 року в результаті ДТП ОСОБА_3 були отримані тілесні ушкодження у вигляді ЗТГК, перелом 5-6 ребра зліва без зміщення, забійна рана голови, численні забійні рани тулубу. Тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-6 ребер зліва без зміщення було кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 19/119/9/1-359 від 24.09.2020 року в діях водія автомобіля «MITSUBISHI Lancer» р.н. НОМЕР_1 , тобто відповідача, встановлено невідповідність вимогам ПДР України, а саме пунктам: 2.3. «б» - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», 12.6 «г» - «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 5.1 "Автомагістраль" не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год». Вказані порушення вимог ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Водій автомобіля «MITSUBISHI Lancer» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення. За результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000525 від 25.08.2020 року прокурором Роменської місцевої прокуратури Думал С.М. 29.09.2020 року відповідачу було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. В ході судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної, оскільки спливли строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК України. Крім того, в судовому засіданні останній заявив, що йому відомо та зрозуміло про наслідки, а саме про те, що підстава для закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України не є реабілітуючою, однак він на повному судовому розгляді не наполягає. Також, обвинувачений підтвердив суду, що визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09.01.2024 року, що набрала законної сили 17.01.2024 року, у справі № 585/2493/20 (номер провадження 1-кп/585/56/24), якою клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження було задоволено, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000525 від 25.08.2020 року закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно ч. 1 ст. 49 КК України. Також, цим же судовим рішенням цивільний позов потерпілих до ОСОБА_4 та ПАТ «УСК «Княжа» Вієнна Іншуранс Груп, про відшкодування шкоди, завданої злочином моральної шкоди та суми втраченого заробітку було залишено без розгляду. При винесенні вищевказаного судового рішення, яким було завершено розгляд кримінального провадження № 0000525 по суті, суд виходив з того, що для вирішення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності законодавством визначено необхідність з`ясувати ряд обставини, а саме: наявність такого клопотання про закриття кримінального провадження за строками давності та згоди обвинуваченого на таке закриття, оскільки саме обвинувачений вправі наполягати на розгляді кримінального провадження по суті задля доведення у визначеному порядку його винуватості і винесення вироку; дані про закінчення строку давності; дані на підтвердження того що відбувся злочин. При цьому, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав, то згода обвинуваченого на закриття розцінюється судом як одна із форм визнання винуватості. В протилежному випадку обвинувачений має право наполягати на проведенні судового розгляду з винесенням вироку. Враховуючи те, що саме обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а також беручи до уваги зібрані в кримінальному провадженні за № 0000525 від 25.08.2020 року докази, які знаходяться в Роменському міськрайонному суді в матеріалах справи № 585/2493/20, зокрема висновки судових експертиз, вина ОСОБА_4 в заподіянні позивачам матеріальної та моральної шкоди підтверджується поза розумним сумнівом. Однак, відповідачем до сьогодні потерпілим матеріальна та моральна шкода в повному обсязі не відшкодована, тому вони вимушені звернутися до суду з даним цивільним позовом, обравши, передбачений п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, спосіб захисту цивільних прав, а саме відшкодування майнової та моральної шкоди. Позивачка, тобто ОСОБА_2 станом на дату ДТП - 25.08.2020 року працювала на посаді соціального робітника відділення соціальної допомоги Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) РМР (Код ). Згідно з довідкою про доходи від 14.01.2021 року № 34/04 розмір заробітної плати ОСОБА_2 за три останні місяці роботи, що передували ушкодженню, отриманого за наслідками ДТП, становить: у травні 2020 року - 6461,76 грн.; у червні 2020 року - 5699,76 грн.; у липні 2020 року - 5852.16 грн. Таким чином, середньомісячний заробіток позивачки за три останні календарні місяця роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, становив: (6461.76 грн. + 5699.76 грн. + 5852,16 грн.) / 3 = 6004,56 грн. 16.12.2020 року позивачу-1, тобто ОСОБА_2 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) серії 12 ААБ № 761434. В подальшому, позивачці у 2021, 2022, та 2023 роках повторно встановлювалася III група інвалідності, останній раз 22.11.2023 року на період по 16.11.2024 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 276643. Водночас визначення процента втрати працездатності МСЕК не здійснювалося. З цього приводу слід зазначити, що належними і допустимими доказами підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності або ж відповідний висновок судово-медичної експертизи з визначення відсотка втрати працездатності. Для цього, разом з даною позовною заявою подано (додаток № 14) клопотання про призначення у справі комісійної судово-медичної експертизи на вирішення, якої поставлено такі питання: Чи втратила ОСОБА_2 професійну працездатність внаслідок травми, отриманої нею при ДТП, що сталася 25.08.2020 року близько 14 год. 00 хв. у с. Колісники Роменського району Сумської області за участю автомобіля «MITSUBISHI Lancer» р.н. НОМЕР_3 ? Якщо так, то яка ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_2 у відсотках внаслідок травми отриманої нею при даній ДТП? Відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується; 5) у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки. Частиною 2 цієї статті визначено, що якщо на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Оскільки, на момент пред`явлення даного позову точний відсоток втрати працездатності не визначений і буде встановлюватися за результатами вищевказаної судової експертизи розмір позовних вимог та відповідно ціна позову була обрахована виходячи з такого. Якщо внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров`я немає підстав для встановлення групи інвалідності, але за станом здоров`я потерпілий потребує незначного обмеження виконуваної роботи, що призводить до незначного зниження заробітку, МСЕК встановлює до 25 відсотків втрати професійної працездатності. Враховуючи, що позивачці було встановлено III групу інвалідності, то відповідно і відсоток втрати професійної працездатності не може бути меншим за 25 відсотків. Так, оскільки середньомісячний заробіток позивачки за три останні календарні місяця роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, становить 6004,56 грн. та є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку позивача має обчислюватися виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (відповідно до положення частини першої статті 1197 Цивільного кодексу України). При цьому, слід враховувати висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі № 906/1318/19 (295/16026/18) (провадження № 12-68гс21). В даній справі ВП ВС відступила від висновків КЦС ВС, викладених у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 348/2116/16-ц), у яких ідеться про те, що розмір відшкодування на підставі статей 1195, 1197 ЦК України повинен визначатися з моменту встановлення інвалідності чи ступеня втрати професійної працездатності та дійшла висновку, що визначення розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку має здійснюватися з дати ДТП та отримання позивачем травми, з урахуванням встановленого ступеня втрати професійної працездатності. Зокрема, в даній постанові зазначено, що положення ч. 1 ст. 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обчислення розміру такого відшкодування. Отже, момент, із яким пов`язується виникнення в позивача права на відшкодування, - це момент заподіяння шкоди. Якщо між заподіянням шкоди та ДТП встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок, то момент ДТП є одночасно і моментом набуття позивачем права на відшкодування шкоди. У ч. 1 ст. 1197 ЦК України, зокрема, встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Таким чином, для обрахунку суми відшкодування необхідно встановити ступінь втрати потерпілим професійної працездатності. Водночас у ст. 1197 ЦК України зазначено, що розмір втраченого заробітку (доходу) визначається саме з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Тобто закон не пов`язує виникнення відповідного права на відшкодування з моментом встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Це свідчить про те, що встановлення ступеня втрати професійної працездатності особи має значення для визначення розміру втраченого нею заробітку і не може бути визначальним фактом, від якого залежить відновлення порушеного права позивача. Таким чином, визначальним в даній справі є дата заподіяння шкоди позивачці в результаті ДТП, а не дата встановлення МСЕК інвалідності чи дата встановлення відсотку втрати працездатності. Відповідно до Закону України № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закону України № 1082-1X «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України № № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України № 3460-1Х «Про Державний бюджет України на 2024 рік» було встановлено наступний: 01.04.2024 (8000 грн.) ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік»; 01.01.2024 (7100 грн.) ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік»; 01.01.2023 (6700 грн.) ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік»; 01.10.2022 (6700 грн.), 01.01.2022 (6500 грн.) ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік»; 01.12.2021 (6500 грн.), 01.01.2021 (6000 грн.) ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік»; 01.09.2020 (5000 грн.), 01.01.2020 (4723 грн.) - ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік». На підставі вищевикладеного розраховується сума заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням відсотка втрати ступеня професійної працездатності - 25 % за періоди: 01.09.2020-01.01.2021 (4 місяці) - 4 міс. х 5000 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) = 25 000 грн.; 01.01.2021 -01.12.2021 (11 місяців) - 11 міс. х 6000 грн. х 5 кратним розмір х 0.25 (%) = 82 500 грн.; 01.12.2021 -01.01.2022 (1 місяць) - 1 міс. х 6500 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) = 8 125 грн.; 01.01.2022 -01.10.2022 (9 місяців) - 9 міс. х 6500 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) =73 125 грн.; 01.10.2022 -01.01.2023 (3 місяці) - 3 міс. х 6700 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) = 25 125 грн.; 01.01.2023 -01.01.2024 (12 місяців) - 12 міс. х 6700 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) = 100 500 грн.; 01.01.2024-01.04.2024 (1 місяць) - 1 міс. х 7100 грн. х 5 кратний розмір х 0.25 (%) = 8 875 грн. Всього - 323 250 грн. Враховуючи, що 11.07.2022 року страховик відповідача - Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ „КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило позивачці у зв`язку із встановленням III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку в якості страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що склало 12 х 4723 грн. = 56 676 грн. Таким чином, загальний розмір заробітку Позивачки, втраченого внаслідок каліцтва, за період з 25.08.2020 по 01.02.2024, який належить стягнути з Відповідача становить: 323 250 грн. - 56 676 грн. = 266 574 грн. В результаті ДТП позивачам також була заподіяна моральна шкода полягає у наступному. 1) Внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до ДТП позивачка ОСОБА_6 отримала численні тілесні ушкодження, зокрема у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійно-рваних ран лобу та правого стегна, садна верхніх та нижніх кінцівок, а також закритий перелом правої малогомілкової кістки без зміщення, який було кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Позивачу ОСОБА_3 , внаслідок цих же злочинних дій відповідача, також були заподіяні серйозні тілесні ушкодження у вигляді ЗТГК, перелому 5-6 ребер зліва без зміщення, забійної рани голови, численних забійних ран тулубу, які також було кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Отримання зазначених травм супроводжувалося перенесенням сильного фізичного болю, який неможливо описати і напевно це може зрозуміти тільки той хто переживав подібне. 2) Також, був порушений нормальний звичайний уклад життя позивачів оскільки після ДТП слідував тривалий період лікування й реабілітації. Здоров`я позивачки ОСОБА_2 взагалі не відновилося в повному обсязі, оскільки травми отримані в ДТП потягли за собою захворювання, які стали причиною інвалідності та звільнення з роботи через неможливість виконувати свої обов`язки за станом здоров`я, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями довідок МСЕК та наказом № 66-ОС від 15.01.2021 року. Сам факт отримання серйозних травм, тривалого лікування, яке супроводжувалося постійними больовими відчуттями не міг пройти безслідно не відобразившись негативно на психоемоційному стані потерпілих, тобто позивачів. Після цього, більше 3-х років позивачі, були вимушені періодично відвідувати правоохоронні органи та суд, що доставляло їм додаткових турбот. Така зміна обстановки і звичайного життєвого укладу також призводила до моральних страждань, і негативно позначилась на емоційному стані як ОСОБА_2 так і її чоловіка ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності, справедливості, співмірності, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, глибини моральних страждань позивачів, беручи до уваги наслідки, які настали від ДТП, потерпілі оцінюють заподіяну їм моральну шкоду в сумі по 250 000 грн. кожному. Так, страховик відповідача - Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ „КНЯЖА ВІСННА ІНШУРАНС ГРУП» у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 157, 89 грн., та 267, 24 грн. відповідно. Тож, відповідачу належить сплатити на користь позивачів решту, а саме 246 842,11 грн. дія Холоші Л.А. та 249 732,76 грн. для ОСОБА_3

12 березня 2024 року провадження у справі відкрито і призначено підготовчий розгляд справи.

08 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Склярова С.Л. про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів: ОСОБА_2 266 574 грн. заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеня професійної працездатності за період з 25.08.2020 року по 01.02.2024 року; ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 246 842,11 грн.; ОСОБА_2 середній заробіток (дохід), втрачений нею внаслідок втрати професійної працездатності щомісячно в сумі 8875 грн., починаючи з 01.02.2024 року і до повного відновлення працездатності; ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 249 732,76 грн. Задовольнити клопотання представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Склярова С.Л. про витребування доказів, а саме - з Роменського міськрайонного суду для дослідження в судовому засіданні у даній цивільній справі матеріали справи №585/2493/20 (номер провадження 1-кп/585/56/24). Відмовити у задоволенні інших клопотань представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Склярова С.Л. про витребування доказів. В обґрунтування своєї позиції у відзиві вказав, що ОСОБА_4 , з указаним позовом не погоджується та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, виходячи з наступних доводів. Так, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 цивільно-правова відповідальність, як особи, яка здійснювала діяльність, є джерелом підвищеної небезпеки, була застрахована Приватним акціонерним товариством «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», про що свідчить Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2524743. Отже, до даних правовідносин щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди судових витрат позивачам в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 липня 2020 року в селі Колісники Роменського району, слід застосувати норми Цивільного кодексу України та положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки його цивільна відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до Полісу №АО/2524743 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.12.2020 року. Отже, між позивачами у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_4 існує деліктне зобов`язання - із завдання шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Зазначає, що транспортний засіб - автомобіль «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким відповідач ОСОБА_4 на законних підставах керував на момент ДТП, був застрахований в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». А страховий випадок в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - дорожньо - транспортна пригода (ДТП) сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, тобто його відповідальність, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Тому між ним, як страхувальником, та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», як страховиком, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, існувало договірне зобов`язання. Отже, враховуючи норми Закону № 1961-IV та правові позиції Верховного Суду, обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди і при цьому, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних відповідачем у даній цивільній справі ОСОБА_4 у результаті ДТП збитків позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є страховик ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Наведена правова позиція є обов`язковою для врахування та підтверджена також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 ) (провадження № 14-95ЦС20). Тобто, виходячи з норм чинного законодавства та з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, лише в разі отримання відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Пре обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть звернутися з позовом до винної особи, тобто до відповідача ОСОБА_4 . З норм права вбачається, що цивільні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відповідності до норм ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Просить суд звернути увагу, що потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою відшкодування завданих збитків звернулися з відповідною заявою до страховика ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», в якій була застрахована ОСОБА_4 цивільно-правова відповідальність. Однак у поданій до суду позовній заяві про це взагалі не зазначається. Однак, як вбачається з позовної заяви представника позивачів адвоката Склярова С.Л., останній просить стягнути безпосередньо з ОСОБА_4 , як відповідача у справі матеріальну та моральну шкоди, завдану потерпілим - позивачам у даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Протягом всього часу перебування потерпілих на лікуванні та після лікування відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку в рахунок відшкодування частини моральної шкоди, завданої потерпілим, перераховував останнім грошові кошти, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями на загальну суму 3900 грн. та купував ліки, що підтверджується відповідними фіскальними чеками на загальну суму 11885,45 грн., які були додані до матеріалів справи №585/2493/20 (провадження №1- кп/585/56/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що перебувала у провадженні Роменського міськрайонного суду (головуюча - суддя Цвєлодуб Г.О.). Крім викладеного зазначає, що відповідач ОСОБА_4 після ДТП протягом 2020 року особисто передавав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5500 грн. які, як йому повідомила остання, потрібні для проходження МРТ та придбання ліків. Свідком факту передачі коштів був ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_1 . Таким чином, потерпілі отримали від відповідача ОСОБА_4 протягом 2020 року в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в загальній сумі 21285 гривень 45 копійок. Факт надання матеріальної допомоги потерпілим підтверджується і поданим ними цивільним позовом, в якому зазначено, зокрема: «... Крім того, обвинувачений тільки на початковому етапі лікування відшкодовував вартість ліків, а в подальшому відмовився». Але потерпілі не зазначають, яку саме суму коштів вони отримали від ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат на їх лікування. З позовної заяви не вбачається, в рахунок моральної чи матеріальної шкоди відшкодовувалась ОСОБА_4 завдана шкода та які саме матеріальні витрати були відшкодовані, на відшкодування яких витрат була подана заява до страховика. Згідно полісу №АО/2524743 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА НШУРАНС ГРУП» страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень, яка може бути відшкодована страховиком у якості відшкодування завданої страхувальником шкоди здоров`ю та моральної шкоди потерпілим. Крім цього, відповідно до вказаного Полісу ОСЦПВВНТЗ страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну може становити 130000 (сто тридцять тисяч) гривень. Справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь кого зі сторін у скрутне становище. Тобто розмір відшкодування моральної шкоди, як зазначено вище, має відповідати принципам розумності, справедливості і добросовісності, а обов`язок відшкодувати моральну шкоду, з урахуванням норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинен бути покладений на ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Вважає, що визначений позивачами розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, і за даних конкретних обставин цей розмір є завищеним та надмірним. А тому позовні вимоги представника позивачів адвоката Склярова С.Л. до відповідача ОСОБА_4 щодо відшкодування завданої позивачам моральної шкоди - є необґрунтованими. Сплачені відповідачем ОСОБА_4 21285 (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят зять) гривень 45 копійок в рахунок компенсації за моральну шкоду потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , вважає достатньою сумою відшкодування моральної шкоди із розрахунку 100642,5 грн. на одного потерпілого у ДТП. Отже, всі вищенаведені доводи є підтвердженням безпідставності та необґрунтованості позовних вимог потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_4 , а тому в задоволенні їх позову необхідно відмовити. В той же час, матеріальну та моральну шкоду повинна сплачувати в даному випадку ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в межах суми страхового відшкодування. А тому, з наведених у відзиві на позов підстав, ОСОБА_4 наполягаю на тому, щоб до участі у даній справі було залучено ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у якості відповідача за цивільним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_4 , оскільки страховик відшкодовує, зокрема, шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ( а.п. 76-83).

16 травня 2024 року за клопотанням представника позивачів призначено комісійну судово-медичну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

30 квітня 2025 року провадження у справі поновлено. Розгляд підготовчого судового засідання призначено на 18 липня 2025 року.

19 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що підтримує позовні вимоги, вона тривалий час лікувалася, 11 днів була прикута до ліжка, за нею здійснювали догляд діти, сиділи поруч 24 години на день. По цейь день вона лікується. Будь-який шум для неї це стрес. ОСОБА_10 до неї приходив мабуть на 3 день і ще раз приходив додому. Були випадки що ОСОБА_10 телефонував, а вже з жовтня 2020 року він перестав цікавитися її станом здоров`я. Вона сильно переживала. Також направляли на Суми, вони наймали транспорт. Вона і зараз проходить лікування по двічі на рік і на стаціонарі і амбулаторно. Просить задоволити позов і стягнути кошти заробіток втрачений з урахуванням втрати працездатності, моральну шкоду та середній заробіток на майбутнє з 01.02.2024 до відновлення працездатності. На питання сторони відповідача позивач пояснила, що ОСОБА_10 дійсно зразу сплачував кошти на лікування, але вона суму не може вказати. ОСОБА_11 у них не було. Висновок експерта вони не оскаржували, вона з ним не згодна, але не оскаржувала. Вона билася як риба об лід, шукала медичні документи, вони кудись пропали і її медичних документів до цього часу немає. На питання представника позивача позивач пояснила що моральну шкоду відповідач не відшкодовував. На питання суду як визначали розмір моральної шкоди так вона визначила, це відповідає її внутрішнім стражданням. Вона раніше ніколи не зверталася в лікарню, а зараз постійно лікується.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в нього побиті всі суглоби, дві операції робили, витягали уламки. Його забрала скора, кололи уколи, кров з голови тече, а слідчий його допитує. Жінка лежала серед дороги. Він не може пояснити, доповнить представник. На момент дтп він мав посвідчення воді на мотоцикл, полісу у нього не було. Номерний знак на мотоциклі був. Жінка була без шолома тому що треба було їхати в село. В нього всі категорії прав відкриті від А до Д. Після ДТП він був на лікуванні, скільки днів не пам`ятає, не більше 10 днів. ОСОБА_10 прийшов раз, потім вранці, ніхто нічого не оговорював. Донька сказала що він дав гроші і забрав квитанції за попередній день. ОСОБА_10 надавав якусь допомогу, щось давав донці, а всі ліки він купував сам за свої гроші. Моральну шкоду йому не відшкодовували. В нього був перелом двох ребер, побиті всі сустави на спині, робили операції. І зараз рука болить, вже 5 років болить. Він не працював. В нього друга група інвалідності, але потім стало гірше, руки болять, плече болить. Він просить стягнути моральну шкоду.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обґрунтування вказані в позовній заяві. Суду пояснив, що внаслідок злочинних дій відповідача у позивачів були тілесні ушкодження, що потягнуло виникнення матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. Розмір відшкодування моральної шкоди має зв`язок зі шкодою, яка завдана здоров`ю. Враховуючи наслідки від події, позивачі визначили що їм моральна шкода заподіяна у визначеному ним розмірі. Страхова компанія відшкодувала частку моральної шкоди, а іншу частку, не відшкодовану, вони заявляють до стягнення. ОСОБА_12 тривалий час лікується, вже протягом 5 років і до цього часу відчуває наслідки ДТП. Цей строк також врахований при визначенні розміру завданої моральної шкоди. На питання представника відповідача представник позивача пояснив: Стягнення середнього заробітку щомісячно на перед вони обґрунтовують доказами залученими до позову, посвідченням інваліда та іншими даними, які свідчать що втрата працездатності відбулася через ДТП. Без поліса страхування Холоша повинен був дотримуватися правил ПДР. Тривалість часу розгляду кримінального провадження викликана процедурними питаннями, клопотаннями обвинуваченого про призначення іншої експертизи, витребуванням для цього доказів і таке інше. На питання суду представник - суми пов`язані безпосередньо з ДТП це всі заявлені вимоги, про майнову шкоду питання не стоїть. Моральна шкода Сердюком не відшкодовувалася. Втрату працездатності ОСОБА_12 пов`язує з ДТП, не залежно від висновку експерта. Вина у ДТП по висновку експерта лише у ОСОБА_10 . Втрачений заробіток відповідно мінімальної заробітної плати. Ступінь втрати працездатності взяли в розмірі 25 відсотків, визначали кількість місяців. ОСОБА_12 до ДТП працювала соціальним працівником в територіальному центрі соціальних послуг, після ДТП вона не працювала, їй була призначена інвалідність і тому вона далі не працювала. Вона не могла за станом здоров`я виконувати обов`язки. По 3 пункту позовних вимога рахували втрату працездатності, вимоги заявлені наперед. Визначали виходячи з середньомісячного заробітку 6004,56 грн. 8875 грн. визначали виходячи із втраченого заробітку - 5 кратний розмір заробітку і коригували на ступінь втрати працездатності. Ці розрахунки ґрунтуються на втраті працездатності. Відсоток втрати працездатності 25 вони підтверджують довідкою МСЕК той розмір який брали при розрахунку, який був проведений до проведення експертизи. 25 відсотків втрати працездатності визначили тому, що при встановленні групи інвалідності, втрата працездатності не менше 25 відсотків. Інвалідність встановлюється лише при втраті не менше 25 % працездатності, це передбачено чинним законодавством. В поданих ними документах така цифра не визначена. Моральну шкоду визначали виходячи з розміру 250 тис. грн. і від цього розміру віднімали компенсовану суму, ту що сплатила страхова компанія. Це позивачі вважають розумною сумою моральної шкоди. Страхова компанія відшкодовує лише суму 5% від коштів на лікування.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити. Оголосив зміст письмових заперечень. Зазначив що ОСОБА_13 не мав полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Розмір моральної шкоди він вважає значно завищеним. На питання представник а позивачів пояснив що не може пояснити який розмір моральної шкоди в даному випадку має бути визначений. Він давав кошти і на ліки і на транспорт, про що йому казали, він на те давав гроші. На питання представника позивачів пояснив, що Він не згоден з тим що тілесні ушкодження у потерпілих виникли від його дій. Після додаткових питань повідомив, що були у позивачів тілесні ушкодження, але які він пояснити не може, точно були «звезення».

Представник відповідача В.І. Цимбал в судовому засіданні заявлені позовні не визнав, вважав необґрунтованими і просив відмовити в їх задоволенні. Підтримав доводи викладені в заперечення та наведені його довірителем ОСОБА_4 . Пояснив що моральну шкоду має відшкодовувати страхова компанія. Вимоги про відшкодування у зв`язку із втратою працездатності не пов`язані із ДТП і не доведені належними і допустимими доказами. Він вважає що у полісі передбачено відшкодування моральної шкоди тому відшкодування має провести страхова.

Третя особа - ТОВ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», явку представника в судове засідання не забезпечило, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.

В судове засідання 5 грудня 2025 року сторони та їх представники, за винятком третьої особи, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 9 січня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 . Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000525 від 25.08.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, звільнено від кримінальної відповідальності, згідно ч. 1 ст. 49 КК України (а.п. 12-13).

В наказі директора Територіального центру соціального обслуговування від 15.01.2021 року «Про звільнення ОСОБА_2 » вказано наступне: Відповідно до висновку Роменської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 від 16.12.2020 року, яка працює соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома, протипоказана праця фізична важка та середньої важкості, з тривалою ходою, з тривалою інсоляцією, у гарячих приміщеннях та зі шкідливими умовами. На займаній посаді працювати не може. Згода профспілкового комітету територіального центру на звільнення відсутня, так як ОСОБА_2 не є членом профспілки… НА підставі викладеного, керуючись п. 2 ст. 40 КЗпП України , - наказую, Звільнити ОСОБА_2 , соціального робітника з роботи 15 січня 2021 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я… ( а.п. 14).

23 лютого 2024 року Головою Роменської міжрайонної МСЕК повідомлено, що 16.12.2020 гр. ОСОБА_2 , 1968 р.н., проживаюча АДРЕСА_2 , визнана особою з інвалідністю 3 групи. По стану здоров`я їй протипоказана праця фізична важка та середньої важкості, з тривалою ходою, з тривалим перебуванням на сонці, у гарячих приміщеннях, зі шкідливими умовами праці. Згідно наданої виробничої характеристики соціальним робітником працювати не може (а.п. 15).

З інформації Голови Роменської міжрайонної МСЕК, від 02.04.2021, на запит суду, вбачається, що ОСОБА_6 оглянута Роменською МСЕК 16.12.2020 року за діагнозом: Стан після перенесеної поєднаної краніо-скелетної травми, струсу головного мозку (25.08.2020 р. в дорожньо-транспортній пригоді) з органічною симптоматикою, з помірним вестибуло-атактичним синдромам. Після травматична невропатія променевого та серединного нервів справа з в`ялим парезом правої руки. Значні порушення функції схватування та утримання правої кисті. Об`ємне новоутворення мосто-мозочкового кута ліворуч з об`ємним впливом ( по даним МРТ 23.10.2020), стійкі цефалгії, помірний астенічний синдром. Остеохондроз шийного відділу хребта, вторинний радикулярний, легкий больовий синдром. Хронічне сенсоневральне зниження слуху зліва. Визнана особою з інвалідністю третьої групи до 01 січня 2022 року, загальне захворювання (а.п.16).

04.02.2022 року ОСОБА_2 припинено допомога по безробіттю відповідно п.12 ч.1 ст.31 ЗУ «Про загально об. держ. соціальне страх. на випад. безробіття», що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_4 ( а.п.17).

З довідки про доходи від 14.01.2021 року виданої ОСОБА_2 . Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) РМР вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працює в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) РМР, займає посаду соціального робітника. Загальна сума за період 01.01.2020 року по 31.12.2020 року за винятком аліментів становить 58318,73 грн.( а.п. 18).

ОСОБА_2 має ІІІ групу інвалідності на строк до 01 січня 2022 року. Висновок про умови та характер праці: «Протипоказана праця фізична важка та середньої важкості, з тривалою ходою, з тривалою інсоляцією у гарячих приміщеннях зі шкідливими умовами», що підтверджується довідкою до акта медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №761434 від 16.12.2021 року (а.п.21).

Відповідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ №266413 від 26.11.2022 року, ОСОБА_2 має ІІІ групу інвалідності на строк до 01 грудня 2022 року. Висновок про умови та характер праці: «Протипоказана праця фізична важка та середньої важкості, з тривалим перебуванням на сонці з високим рівнем нервово - психічного напруження» (а.п.22).

Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ №276643 від 16.11.2024 року, ОСОБА_2 має ІІІ групу інвалідності на строк до 01 грудня 2024 року. Висновок про умови та характер праці: «Протипоказана праця фізична важка та середньої важкості, з тривалим перебуванням на ногах, з перебуванням на сонці з високим рівнем психоемоційним напруженням» (а.п.23).

З платіжного доручення №ЗР49614 від 11 липня 2022 року вбачається, що ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатили Холоші Л.А. 66 315,78 грн. Призначення платежу: Відш зг стр акту №66-1 від 08.07.22 ОСОБА_2 НОМЕР_5 . Без ПДВ &20001& (а.п.24).

З платіжного доручення №ЗР49742 від 11 липня 2022 року вбачається, що ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатили Холоші В.Д.. 5 612,05 грн. Призначення платежу: Відш зг стр акту №83 від 11.07.22 ОСОБА_3 НОМЕР_6 . Без ПДВ &20001& (а.п.25).

12.07.2022 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило ОСОБА_3 лист про прийняте рішення, в якому зазначили, що у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А0-2524743 застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахувало ОСОБА_3 розмір страхового відшкодування: розмір страхового відшкодування з приводу витрат на лікування згідно наданих фінансових документів відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України склав 2 983,36 грн.; відповідно до розрахунку розмір страхового відшкодування з приводу тимч. втрати працездатності склав 2 361,45 грн. ((4 723,00/30) * 15 днів = 2 361,45 грн); розмір моральної шкоди складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоро. саме 267,24 грн. ((2 983,36 грн. + 2 361,45 грн.) * 5% = 267,24 грн.). Отже, загальний розмір страхового відшкодування у сумі 5 612,05 грн. (п`ять шістсот дванадцять гривень п`ять копійок) (а.п.26).

12.07.2022 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило ОСОБА_14 лист про прийняте рішення, в якому зазначили, що у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А0-2524743 застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахувало ОСОБА_3 розмір страхового відшкодування: розмір страхового відшкодування з приводу витрат на лікування згідно наданих фінансових документів відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України склав 6 481,89 грн. Також повідомлено, що оскільки Фондом Соціального Страхування з тимчасової втрати працездатності шкода по тимчасовій втраті працездатності ОСОБА_2 була відшкодована в повному обсязі - 100% (це підтверджується наявністю страхового стажу більше 8 років), вона не має втраченого доходу який би міг відшкодовуватись згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до розрахунку, розмір відшкодування витрат, що пов`язаний із стійкою втратою працездатності та призначенням III групи інвалідності становить 56 676,00 грн. (12 мін зар/плат * 4 723,00 грн.). Розмір моральної шкоди складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме 3 157,89 грн. ((6 481,89 грн. + 56 676,00 грн.) * 5% = 3 157,89 грн.). Отже, загальний розмір страхового відшкодування у сумі 66 315,78 грн. (шість шість тисяч триста п`ятнадцять гривень сімдесят вісім копійок) (а.п.27).

З Виписки по картці/рахунку НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC5 від 02.02.2015 за період 11.07.2022 12.07.2022, вбачається, що ОСОБА_3 11.07.2022 о 14:07 на рахунок НОМЕР_9 надійшло безготівкове зарахування від ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Vidsh zh str aktu №83 vid 11.07.22 Kholosha Viktor Dmytrovych IPN НОМЕР_10 . Bez PDV & НОМЕР_11 & bez PDV) в сумі 5 612,05 UAH (а.п.28).

З Виписки по картці/рахунку НОМЕР_12 ( НОМЕР_13 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC0 від 26.10.2016 за період 11.07.2022 12.07.2022 вбачається, що ОСОБА_2 11.07.2022 о 14:07 на рахунок НОМЕР_12 надійшло безготівкове зарахування від ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Vidsh zh str aktu №66-1 vid 08.07.22 Kholosha Liusia Anatoliivna IPN НОМЕР_14 . Bez PDV &20001& bez PDV) в сумі 66 315,78 UAH (а.п.28).

Згідно ордеру, на надання правничої допомоги, адвокатом Скляровим С.Л., на підставі договору б/н надається правнича допомога ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Роменському міськрайонному суді Сумської області (а.с.32,33 зв.).

Згідно договору про надання правничих (правових) послуг від 29.03.2024 року, адвокатом Цимбал В.І.., надається правнича допомога ОСОБА_4 у Роменському міськрайонному суді Сумської області (а.с.85).

З висновку експерта № 08-130/2024/пп, комісійної судово-медичної експертизи, проведеної в період часу з 23 липня 2024 року по 18 березня 2025 року, вбачається, що на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами справи №585/986/24 номер провадження №2/585/447/24 за фактом відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 . 1968р.н., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , особа приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», у відповідь на поставлені питання судово-медична експертна комісія підводить наступні підсумки. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого № 5485, у гр. ОСОБА_2 у зв`язку із подією 25.08.20 р. мали місце такі ушкодження: забита рана лобної ділянки; множинні садна тулубу; забійні садна правої сідниці; закритий перелом правої малогомілкової кістки; клінічні прояви струсу головного мозку. В цілому, характер, об`єм та локалізація ушкоджень свідчить за їх формування від дії тупих предметів за механізмом удару, тертя, струсу й відповідають вихідній інформації про їх утворення 25.08.20р в умовах дорожньо-транспортної події. Травма гр. ОСОБА_2 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, відповідно до пп. 2.2.1 «а, в», 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. Відповідно до наданої медичної документації, у гр. ОСОБА_2 , починаючи з 2009 року (28.09.09 перший протокольний запис), простежується наявність хронічного захворювання - остеохондрозу. За даними комп`ютерних томографій, які представлені починаючи з 25.08.20р. у гр. ОСОБА_2 наявні пухлиноподібне утворення (ймовірно, менингіома) на рівні мосто-мозочкового кута зліва без ознак динамічних змін (збільшення або зменшення) у період з 25.08.20р по 29.08.23р.; в тілі 7-го шийного хребця за результатами тих самих комп`ютерно-томографічних досліджень (25.08.20- 29.08.23р) визначається гемангіома (доброякісна пухлина пов`язана із ростом клітин кровоносних судин) тіла 7-го шийного хребця без ознак динамічних змін; дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребця із порушенням його фізіологічної конфігурації та випинанням (протрузії) міжхребцевих дисків на рівні 5-го 6-го та 6- го 7-го шийних хребців; ознаки гіпоплазії інтракраніальної частини правої хребтової артерії. В період після 25.08.20р. гр. ОСОБА_2 знаходилася неодноразово на стаціонарному лікуванні: в жовтні 2020р. діагноз при госпіталізації - остеохондроз шийного відділу хребта, протрузія міжхребцевих дисків 5 - 6, 6 - 7 шийних хребців, вторинний корінцевий синдром в стадії загострення, післятравматична невропатія променевого нерву справа; діагноз заключний клінічний - післятравматична невропатія променевого та серединного нерву справа з парезом правої руки, остеохондроз шийного відділу хребта, протрузія міжхребцевих дисків 5 - 6 та 6-7 шийних хребців, вторинний корінцевий синдром. За результатами стимуляційної електронейроміографії від 17.10.20р - «...Висновок: ЕМГ-ознаки помірного демієлінізуючого ураження м`язево-шкірного нерву праворуч, із зниженням скоротливості двоголового м`язу на 67% від лівої сторони. ЕНМГ-ознаки демієлінізуючого ураження серединного нерву на рівні нижньої третини передпліччя з переважним залученням сенсорних волокон, та сенсорним дефіцитом 37%. ЕНМГ-ознаки демієлінізуючого ураження променевого нерву на сегменті "зап`ястя - ліктьовий згин» (поверхневої гілки), з моторним дефіцитом 30%, сенсорним дефіцитом 17%, ЕНМГ-ознаки демієлінізуючого тунельного демиелинизирующего поражения правого лучевого нерва на сегменте «запястье - нижняя треть плеча», умеренного аксонального поражения поверхностной ветви правого лучевого нерва и признаки умеренного демиелинизирующего туннельного поражения срединных нервов в карпальных каналах, более выраженного справа...»; квітень 2021 року - діагноз клінічний - післятравматична енцефалопатія II ст з органічною симптоматикою, «ВАС», стан після перенесеної поєднаної краніо-скелетної травми (струс головного мозку «25.08.20»), Післятравматична невропатія правого променевого та серединного нервів. Будь-яка інформація про електронейроміогра- фічні ознаки демієлінізуючого ураження променевого та серединного нервів відсутні; в жовтні 2021 року діагноз клінічний - вестибуло-«атактичний» синдром, стан після перенесеної ЧМТ. струс головного мозку (25.08.20р.) з органічною симптоматикою. Післятравматичний неврит променевого й серединного нервів справа. Остеохондроз шийного відділу хребта. Відомості з результату магнито-резонансної томографії головного мозку від 24.09.2021р.. де йдеться про наявність об`ємного (пухлинного) утворення лівого мосто-мозочкового кута головного мозку, гіпоплазію правої хребцевої артерії та необхідність консультації нейрохірурга, в медичній карті стаціонарного хворого №6740 відсутні. Будь-які спомини про електронейроміографічні ознаки демієлінізуючого ураження променевого та серединного нервів відсутні. За даними медико-експертної справи №5057 16.12.2020 р. гр. ОСОБА_2 було встановлено 3 групу інвалідності із основним діагнозом: «Стан після перенесеної поєднаної краніо- скелетної травми, струсу головного мозку (25.08.20р. в ДТП) з органічною симптоматикою, з помірним вестибуло-атактичним синдромом. Післятравматична нейропатія променевого й серединного нервів справа з в`ялим парезом правої руки, значні порушення функції схватування та утримання правої кисті. Об`ємне новоутворення мосто-мозочкового кута ліворуч з об`ємним впливом (по даним МРТ 23.10.20р), стійкі цефалгії, помірний астенгінийом». Супутній діагноз: «Остеохондроз шийного відділу хребта, вторинний раликулярний, ... больовий сн. Хронічна сенсоневральне зниження слуху зліва. Міома матки невеликих розмірів». При цьому причиною інвалідності вказане «загальне захворювання» (про поранення, травми, контузії, каліцтво тощо, як причину інвалідності, незважаючи на вказаний діагноз, не йдеться). Вказані зміни, які вбачаються у гр. ОСОБА_15 при комп`ютерно-рентгенологічних дослідженнях (пухлиноподібне утворення на рівні мосто-мозочкового кута, гемангіома в тілі 7-го шийного хребця, дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта, гіпоплазія ін- тракраніальної частини правої хребтової артерії) з 25.08.20 р. (тобто із дня ДТП), ні за своїми характеристиками, ні за динамікою ніяк не могли розвинутися на протязі кількох годин. Встановлення причинного зв`язку патології периферичних нервів верхніх кінцівок гр. ОСОБА_2 із травмою 25.08.20 р. («післятравматична невропатія правого променевого та серединного нервів») на тлі лабораторно-інструментального підтвердженого факту (на 17.10.20 р.) наявності у гр. ОСОБА_15 демієлінізуючого ураження тих самих нервів є безпідставним. Демієлінізуюче захворювання - це хронічний патологічний процес (нетравмати- чний), що пов`язаний із порушенням цілісності мієлінових оболонок нейронів. Відсутність інформації про наявність у гр. ОСОБА_2 до 25.08.20 р. хронічних захворювань, про які йдеться вище, не є фактом відсутності цих захворювань та їх клінічних проявів до 25.08.20 p., а лише свідчить про неповноту об`єктивної вихідної інформації, яку надано судово-медичній експертній комісії. Причина такої невідповідності знаходиться в компетенції судово-слідчих органів й відповідних адміністративних структур системи Охорони здоров`я України. Незважаючи на вищезазначене, наявної медичної інформації достатньо для відповіді на питання ухвали Роменського міськрайонного суду про втрату «професійної працездатності» гр. ОСОБА_2 внаслідок травм, отриманих нею в ДТП, що сталася 25.08.2020р. Таким чином, судово-медична експертна комісія підсумовує: неодноразові перебування гр. ОСОБА_2 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у період «жовтень 2020 р.- теперішній час», встановлення їй інвалідності пов`язані із наявністю у гр. ОСОБА_2 хронічних захворювань у вигляді внутрішньо-мозкового пухлинного процесу (менінгіома мосто-мозочкового кута головного мозку зліва) без ознак динамічних змін (збільшення або зменшення); гемангіоми (доброякісна пухлина, що пов`язана із ростом клітин кровоносних судин) тіла 7-го шийного хребця без ознак динамічних змін в тілі 7-го шийного хребця; дегенеративно-дистрофічних змін шийного відділу хребця із порушенням його фізіологічної конфігурації та випинанням (протрузія) міжхребцевих дисків на рівні 5-го 6-го шийних хребців та 6-го 7-го шийних хребців; гіпоплазії інтракраніальної частини правої хребтової артерії; демієлінізуючого ураження периферичних нервів правої верхньої кінцівки. Тобто, судово-медична експертна комісія не вбачає об`єктивних даних, за якими можна було б зв`язати черепно-мозкову травму ОСОБА_2 у вигляді її найлегшого прояву - «струсу головного мозку» та його наслідків, на тлі грубих проявів хронічних захворювань головного мозку, шийного відділу хребта, судин хребта та периферичних нервів, із причиною інвалідизації ОСОБА_2 . За цими мотивами, виходячи із контексту питань, які поставлені для вирішення судово - медичною експертною комісією, визначення відсотку стійкої втрати загальної працездатності а також втрати професійної працездатності ОСОБА_2 не виконувалося. Вирішення причин складання висновків медико-соціальними експертними комісіями, в яких при встановленні інвалідності ОСОБА_2 шляхом формулювання клінічного діагнозу наслідки травми голови (25.08.20 р.) пов`язуються із ускладненнями хронічних захворювань, які мали місце у ОСОБА_2 , знаходиться в компетенції судово-слідчих органів й відповідних адміністративних структур системи Охорони здоров`я України (а.п.164-190).

З матеріалів дослідженого кримінального провадження вбачається:

Полісом № АО/2524743 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 застрахував транспортний засіб «MITSUBISHI Lancer» р.н. НОМЕР_1 . В полісі страховою сумою на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю (здоров`ю) вказано 260000 грн., а за шкоду заподіяну майну 130000 грн. (т. 2 а.к.п. 27 зворотний бік).

У висновку експерта № 305 від 24.09.2020 р. вказано, що на підставі даних судово-медичної експертизи, беручі до уваги обставини події, дані медичної документації та відповідаючи на питання в постанові слідчого, експерт прийшов до висновків: 1.(1) Згідно оригіналу медичної карні стаціонарного хворого № 5486/381 травматологічного відділення КНМ «Роменська ЦРЛ» РМР гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 25.08.2020 по 02.09.2020 з діагнозом: ЗТГК. Перелом 5-6 ребер зліва. Забійна рана голови. Численні забійні садна тулубу. Тілесні ушкодження можуть відповідати 25.08.2020, що підтверджується медичною документацією і не протирічить матеріалам справи. Характер пошкоджень вказує на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів, можливо піл час ДТП. 2.(2) Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 5-0 ребер зліва без зміщення не являються небезпечними для життя, але потребують тривалого лікування (більше 3-х тижнів), і відносяться до (середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Інші тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, саден тулубу і кінцівок, які не детально описані в наданій на судово-медичну експертизу медичній документації мають ознаки легких тілесних пошкоджень. 3.(3). При поступлення в стаціонар 25.08.2020 у гр. ОСОБА_3 взята кров та сеча на алкоголь, алкоголь в крові та сечі відсутній (результат .№446; від 27.08.2020). Також взята сеча на наркотичні речовини, результат ( №30 від 20.08.2020) негативний (т. 2. а.к.п. 46-47).

З висновку експерта № 307 від 24.09.2020 р. вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи, беручі до уваги обставини події, дані медичної документації та відповідаючи на питання в постанові слідчого, експерт прийшов до висновків: 1. (1) Згідно оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 5485/1008 хірургічного відділення КНП «Роменська ЦРЛ» РМР гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 25.08.2020 по 04.09.2020 з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійно-рвані рани лобу та правого стегна. Садна верхніх та нижніх кінцівок. Закритий перелом правої малогомілкової кістки без зміщення. Тілесні ушкодження можуть відповідати терміну 25.08.2020, що підтверджується медичною документацією і не протирічить матеріалам справи. Характер пошкоджень вказує на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів, можливо під час ДТП. 2.(2) Закритий перелом правої малогомілкової кістки потребує тривалого лікування (більше 3-х тижнів) і відноситься до середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Решта тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран голови та правого стегна, саден верхніх і нижні кінцівок, згідно п.п. 2.3.2 а, правил визначення тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 від І7.01.1995 року МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до легких тілесних пошкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. 3.(3). При поступленні в стаціонар 25.08.2020 у гр. ОСОБА_2 взята кров та сеча на алкоголь, алкоголь в крові та сечі відсутній (результат №450-451 від 27.08.2020) (т. 2 а.к.п.49-50).

Встановлені судом обставини свідчать, що між сторонами виник спір про відшкодування моральної шкоди та стягнення шкоди внаслідок втрати працездатності, які виникли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, при вчиненні кримінального правопорушення.

При вирішенні спору суд виходить з положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч.2 Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ч. 5 Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1194 ЦПК України, в редакції станом на час виникнення правовідносин, передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1. ч. 3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла станом на час виникнення правовідносин, передбачено, що страховиком, у випадках передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, , моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вислухавши вступне слово сторін та їх представників, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов може бути частково задоволений в частині стягнення моральної шкоди, а в іншій частині позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір в частині вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди суд вважає, що твердження відповідача та його представника, що за цими вимогами має відповідати страхова компанія, а так як нею відповідачам вже сплачені кошти, на відшкодування моральної шкоди, позов задоволенню не підлягає, не можуть бути взяті до уваги, оскільки полісом визначено що страхова компанія відповідає лише за шкоду заподіяну життю (здоров`ю) та майну. Відшкодування моральної шкоди не є предметом даного правочину, а нарахована була моральна шкода страховою компаніє не в силу зобов`язання, яке виникло на виконання правочину, а виходячи з норм чинного на той час законодавства.

Крім цього, сплачена страховою компанією моральна шкода, не може вважатися достатньою, оскільки виплачені суми є мізерними, особливо сума сплачена ОСОБА_3 .

В той же час ст. 1194 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Дана норма чинна і на час розгляду спору судом, за винятком незначних змін.

Доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП і наявність зв`язку тілесних ушкоджень у потерпілих, з даною ДТП, доведена належними, допустимими і достатніми доказами і в більшості не оспорюється відповідачем та його представником.

З огляду на вказане, суд вважає що протиправними діями ОСОБА_4 позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , крім матеріальної шкоди, спричинено і моральну шкоду, яка викликана отриманими тілесними ушкодженнями та наслідками пов`язаним з даними обставинами.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих обставинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище.

Вирішуючи спір в даній частині суд враховує доводи позивачів викладені в позовній заяві та доводи вказані при розгляді справи судом, тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнали позивачі внаслідок отриманих травм та необхідності лікування, інші обставини, виходячи з чого вважає що визначений позивачами розмір моральної шкоди в сумі 250 000 гривень (за відрахуванням суми сплаченої страховою компанією) значно завищеними і не обґрунтованими, з огляду на що визначає розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн., на одного потерпілого, що буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України.

При цьому суд не враховує в цей розмір вказану у відзиві відповідача суму 21285 гривень, яка начебто сплачена відповідачем позивачам в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки у справі відсутні належні і допустимі докази на підтвердження того, що: дані кошти були дійсно сплачені відповідачем позивачам; що розмір виплати дійсно становить 21285 гривень і що ці кошти були сплачені ОСОБА_4 саме з метою відшкодування моральної шкоди.

Отже з відповідача ОСОБА_4 на користь кожного з позивачів підлягає стягненню 50 000 гривень моральної шкоди.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеня професійної працездатності, вони не можуть бути задоволені, оскільки висновком комісійної судово-медичної експертизи, виконаної за клопотанням позивача та її представника, встановлено відсутність зв`язку між ДТП та наслідками, у вигляді погіршення здоров`я у ОСОБА_2 та втрати працездатності. З огляду на вказане не підлягає задоволенню і вимога про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 середнього заробітку втраченого внаслідок втрати професійної працездатності щомісячно в сумі 8875 грн. починаючи з 1 лютого 2024 року.

При зверненні до суду позивачами судовий збір не сплачено, оскільки вони звільнені від сплати в порядку визначеному чинним законодавством.

В зв`язку з вказаним з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 816 грн. 18 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується витрат на правничу допомогу, в підготовчому судовому засіданні представник позивачів повідомив що судові витрати до стягнення не заявляють. Представник відповідача також повідомив що судові витрати до стягнення не заявляють. У зв`язку з вказаним суд не вбачає підстав стягувати зі сторін, з однієї на користь іншої, витрати на надання правничої допомоги.

Що стосується витрат на проведення експертизи, то дані витрати не можуть бути стягнені з відповідача, оскільки експертиза була проведена для підтвердження заявлених вимог позивача ОСОБА_2 . Проведена експертиза заявлені вимоги не підтвердила і суд дійшов висновку про не обґрунтованість і безпідставність вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 266 574 грн. заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеня професійної працездатності за період з 25.08.2020 року по 01.02.2024 року та середнього заробітку (доходу), втраченого нею внаслідок втрати професійної працездатності щомісячно в сумі 8 875 грн., починаючи з 01.02.2024 року і до повного відновлення працездатності.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_14 ) моральну шкоду в сумі п`ятдесят тисяч (50 000) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_16 ) моральну шкоду в сумі п`ятдесят тисяч (50 000) гривень.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь держави судовий збір в розмірі 816 грн.18 коп. (вісімсот шістнадцять гривень 18 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга