Справа № 185/3979/25
Провадження № 2/185/4357/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Олефір А.І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності, суд -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Дронов А.О. звернувся до суду з позовом до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Мати позивача за свого життя заповіт не склала. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, осіб які б відмовились від прийняття спадщини немає. Позивач прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом. Для оформлення спадкових прав на 1/2 квартири матері позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, але відповідно до Постанови № 118/02-31 від 25.02.2025 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Підставою відмови вказано подання правовстановлюючих документів на спадкове майно без підтвердження факту державної реєстрації права власності, оскільки права власності на 1/2 частку квартири за життя спадкодавець не зареєструвала. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1993 року, ОСОБА_2 належить на праві спільної власності 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , але право власності за життя остання не оформляла. У зв`язку з раптовою смертю ОСОБА_2 , вона не встигла належним чином оформити право власності на 1/2 частку квартири. На даний час належним чином оформити державну реєстрацію права власності не є можливим у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Ухвалою від 14 травня 2025 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку загального провадження.

Ухвалою від 13 серпня 2025 року по справі закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Представник позивача адвокат Дронов А.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Мальченко Л.В у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд ухвалює у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Позивач по справі є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 16 квітня 1968 року та витягом до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 19 липня 2023 року, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ». (а. с. 15)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1993 року, ОСОБА_2 належить на праві спільної власності 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 19 лютого 2024 року Департаментом Центру надання адміністративних послуг Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області складено відповідний актовий запис № 340 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . (а. с. 14)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з: 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

У передбачений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області з заявою про прийняття спадщини.

На підставі заяви позивача заведена спадкова справа за № 77/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В. від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з поданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно без підтвердження факту державної реєстрації права власності, що не відповідає вимогам законодавства.

Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у своїй постанові № 363/4852/17 (провадження 61-19831св19) від 03 червня 2020 року звернув увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавцю на праві приватної власності належить нерухоме майно, позивачка, яка є дочкою спадкодавця та є спадкоємцем спадкового майна, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також судом встановлено, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не може, при цьому є єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Таким чином, постанова приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В. від 25 лютого 2025 року про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , відсутність підтверджуючих даних про факт державної реєстрації права власності на спадкове майно, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на успадковане майно, що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_4 .

Відповідач: Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, , адреса: Луганська область, Сєвєродонецький район, м. Рубіжне, пл. Володимирська, 2.

Суддя С. Г. Юдіна