Справа № 644/3714/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає, з 27.12.1980 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок за вказаною адресою, був ним придбаний у колгоспу імені Петровського Шевченківського району Харківської області за договором купівлі- продажу від 02.01.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області Рищенко Н.Ф. 02.01.1993 та зареєстрованого в реєстрі за № 3.

У відповідності до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оформити право власності на житловий будиноку в позасудовому порядку виявилося неможливим, а тому він змушений звернутися до суду.

В зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки представника суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Позивач зареєстрований та проживає, з 27.12.1980 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок за вказаною адресою, був ним придбаний у колгоспу імені Петровського Шевченківського району Харківської області за договором купівлі- продажу від 02.01.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області Рищенко Н.Ф. 02.01.1993 та зареєстрованого в реєстрі за № 3.

Відповідно до довідки КП «Шевченківське БТІ» від 19.09.2024 № 61 за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до ч.2 п.3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 за № 612/23144, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до наданої копії технічної документації на спірне домоволодіння, будинок був збудований до 17.07.1986 року.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року (в редакції станом на час ухвалення рішення), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст.3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції від 1 липня 2004 року), право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

До набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до абз. 60 п.3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 не належить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Виходячи із змісту нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

У відповідності до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно статті 392 Цивільного кодексу України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оформити право власності на житловий будинок в позасудовому порядку виявилося неможливим, а тому позивач змушений звернутися до суду.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу від 05.09.2024 року, виготовленого КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації», на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок позначений літ. «А», загальною площею 77,1 м.кв., житловою 44,4 м.кв.

У зв`язку із викладеним, єдиним та ефективним засобом юридичного захисту прав позивача є визнання за ним права власності на вказаний будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 13, 81, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності на житловий будинок позначений у технічному паспорті літ. «А», загальною площею 77,1 м.кв., житловою площею 44,4 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення до Харківського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 19.12.2025 року.

Суддя: А. К. Сітало