ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3493/25

Провадження № 22-ц/820/2159/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представницею ОСОБА_2 , на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року (суддя Борсук В.О.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначалось, що 10 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 104154755, який підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону останнього. Товариство умови договору виконало і надало відповідачу фінансовий кредит шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок в сумі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідач свої обов`язки не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка становить 32136,56 грн і складається з: 6561 грн заборгованості за тілом кредиту, 24575,56 грн заборгованості за відсотками, 1000 грн заборгованість за комісійними винагородами.

30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 09Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 104154755 від 10 травня 2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

З урахуванням того, що відповідач не виконує умов кредитного договору товариство просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 104154755 від 10 травня 2021 року в розмірі 32136,56 грн та понесені у справі судові витрати.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 104154755 від 10.05.2021 в розмірі 32136,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Тисячник Р.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач не надав належних доказів укладення кредитного договору з дотриманням вимог законодавства. Долучена до позову анкета-заява на кредит № 104154755 не містить власноручного чи електронного підпису відповідача, а є лише роздруківкою із заповненими даними.

Крім цього, вказує, що у тексті договору зазначено, що він підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте сам ідентифікатор не вказаний. Позивач не надав жодних доказів (логів системи, довідки оператора зв`язку), що ідентифікатор надсилався на номер телефону, який належить відповідачу, та що саме відповідач його використав.

На думку скаржника, позивач не надав належних та беззаперечних доказів фактичного перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, з огляду на те, що надане платіжне доручення № 27519236 від 10.05.2021 складене самим первісним кредитором ТОВ «Мілоан», яке не є банківською установою і не має права формувати такі документи. Цей документ не містить відміток банку про виконання і не може вважатися первинним фінансовим документом, що підтверджує переказ коштів. При цьому немає жодної інформації, що вказана карта належить відповідачу, а також, що зарахування коштів відбулося саме від позивача.

Вказує, що позивач не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними. Згідно з п. 1.3 та 1.4 договору, кредит надано строком на 15 днів (з 10.05.2021 до 25.05.2021). Однак, з розрахунку позивача вбачається, що відсотки нараховувались значно довший період (з 10.05.2021 по 22.09.2021). А також, згідно з п. 1.5 договору та графіком платежів, загальні витрати за кредитом (проценти та комісія) складають 3625,00 грн. Проте, позивач просить стягнути 24575,56 грн процентів, що є в рази більше та не обґрунтовано жодними належними доказами.

Вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості математично суперечливим, довільним та таким, що не ґрунтується на умовах документів, які сам позивач долучив до справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач не долучив до позову повного та підписаного обома сторонами реєстру боржників, який є невід`ємним додатком до договору факторингу. Без цього доказу неможливо встановити, чи було відступлено право вимоги саме за договором № 104154755. А відповідач ставить під сумнів існування такого належно оформленого документа.

Вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн є завищеними та неспівмірними. Справа є типовою та не потребує значних затрат часу.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 10 травня 2021 року ОСОБА_1 на сайті tengo.ua створив анкету-заяву на кредит № 104154755, в якій вказав свої персональні дані. Цього ж дня його заява була погоджена на таких умовах: погоджена сума: 10000 грн; погоджений строк: 15 днів; ставка процентів: 1,75 % за кожен день користування (а.с. 11).

У зв`язку з погодженням ОСОБА_3 анкети-заяви на кредит, 10 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 104154755, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. (а.с. 18-22)

Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн.

Кредит надається строком на 15 днів з 10 травня 2021 року (строк кредитування).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25 травня 2021 року.

Пунктом 1.5.1 визначена комісія за надання кредиту у розмірі 1000 грн.

Проценти за користування кредитом: 2625 грн, які нараховуються за ставкою 1.75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.(п. 1.6 договору)

Тип процентної ставки: фіксована.

Пунктом 2.3.1.1. договору сторони передбачили пролонгацію на пільгових умовах, право позичальника на неодноразове продовження строку кредитування.

Пунктом 2.3.1.2. встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах, відповідно до яких позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору.

Згідно із відомостями про щоденні нарахування та погашення, наданими ТОВ «Мілоан», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №104154755 становить 32136,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6561 грн, заборгованість за процентами 24575,56 грн, заборгованість по комісії 1000 грн. (а.с. 44-45).

30 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення прав вимоги №09Т, відповідно до умов якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с. 24-26).

Пунктом 4.1. вказаного договору визначено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору.

У витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги - реєстру прав вимоги № 09Т від 30 вересня 2021 року наявні відомості щодо ОСОБА_1 : номер кредитного договору 104154755; дата договору 10 травня 2021 року; сума заборгованості 32136,56 грн. (а.с. 13).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення боргу на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в розмірі 32136,56 грн з огляду на порушення відповідачем умов договору та майнових прав позивача.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1081 ЦК України, визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, встановлено, що відповідач на веб-сайті кредитодавця створив анкету-заяву на кредит на умовах, які вважав зручними для себе. У анкеті-заяві він зазначив свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, ідентифікаційний номер, дату народження, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце реєстрації та проживання тощо. В подальшому, у зв`язку з погодженням анкети-заяви між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердив, що перед укладенням договору він ознайомився та погодився з усіма умовами та зобов`язався неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів. Отже, зазначене свідчить про те, що алгоритм дій щодо укладення договору з ТОВ «Мілоан» виключає підстави вважати, що без їх погодження ОСОБА_1 міг отримати кредитні кошти. При цьому, будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно ОСОБА_1 , які стосуються підписання кредитного договору у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт укладення 10 травня 2021 року кредитного договору № 104154755 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а відтак доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, як і доводи щодо безпідставного нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом, оскільки, проценти за користування кредитом визначені безпосередньо в договорі.

При цьому, згідно із пунктом 9.1. договору, він є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення його із паспортом споживчого кредиту, а також із умовами та правилами надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан» не заслуговують на увагу, адже підписання договору, в якому визначено умови нарахування процентів за користування кредитом свідчить про погодження сторонами відповідних умов.

Безпідставними є також доводи скаржника щодо нарахування первісним кредитором процентів за користування кредитом поза межами дії кредитного договору, з огляду на передбачену договором можливість його пролонгації.

Доводи апеляційної скарги про те, що у скаржника наявні сумніви щодо правильності розрахунку заборгованості, наданого позивачем, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідач протягом розгляду справи ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду жодного контрозрахунку чи обґрунтованих заперечень стосовно дійсності та правильності наявного розрахунку не надав.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про ненадання доказів перерахування коштів за кредитним договором відповідачу, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції. А саме, платіжним дорученням 27519236 від 10.05.2021, згідно якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» перераховано кошти на рахунок ОСОБА_1 згідно договору № 104154755. (а.с.32).

Також, на виконання вимог ухвали Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року, АТ КБ «ПриватБанк» надано інформацію, що на імя ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Згідно виписки по вказаному рахунку, 10.05.2021 на рахунок ОСОБА_1 відбулося зарахування 10000 грн.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме відповідач має доступ до свого рахунку в платіжній системі Mastercard (АТ КБ «ПриватБанк»), зазначеного в договорах та заявах на отримання кредиту, і він мав можливість надати суду докази того, що він не є держателем банківської картки, виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, що є його процесуальним обов`язком, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Проте, такі докази в підтвердження заперечень відповідачем надані не були.

Колегія суддів не враховує доводи апеляційної скарги щодо відсутності підписаного реєстру боржників, з огляду на те що в матеріалах справи наявний витяг з додатку до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, який і є за своєю суттю реєстром боржників. Крім того, у разі незгоди боржник не позбавлений можливості виконати свій обов`язок первісному кредитору.

Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, додаткову угоду від 02 квітня 2025 року № 104154755 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; детальний опис робіт; акт № 104154755 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 28 березня 2025 року, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 6 000 грн (а.с. 10, 14, 15-17, 31).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанцій, а тому судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до власного тлумачення норм права та до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представницею ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай