Номер провадження 2-з/522/655/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменко А.В.

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців.

До суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено про наступне.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову наявністю реальної загрози невиконання або утруднення виконання майбутнього рішення суду в справі про стягнення зі спадкоємців заборгованості спадкодавця в розмірі 382 786,80 доларів США. Правова позиція заявника ґрунтується на тому, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після оформлення права на спадщину ухиляються від виконання зобов`язань перед кредитором та вчиняють активні дії, спрямовані на відчуження ліквідного спадкового майна, зокрема домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Ризик неможливості виконання рішення посилюється фактом постійного проживання ОСОБА_2 за кордоном (Французька Республіка) та відсутністю в осіб, що прийняли спадщину, іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Заявник наголошує на невідповідності дій нотаріуса та спадкоємців принципам добросовісності, оскільки процедура оформлення спадщини відбулася без належного врахування пред`явленої кредитором претензії. З огляду на співмірність вартості майна, на яке пропонується накласти арешт, обсягу заявлених позовних вимог, а також наявність безпосереднього зв`язку між обраним заходом забезпечення та предметом спору, заявник вважає за необхідне застосувати обмеження права на відчуження нерухомості для запобігання незворотним правовим наслідкам у вигляді втрати об`єкта стягнення.

10.12.2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на вказане клопотання.

Відповідач обґрунтовує заперечення тим, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, базується виключно на суб`єктивних припущеннях позивача та не містить належних доказів наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього судового рішення. Зокрема, сторона відповідача наголошує на відсутності підтверджених фактів вчинення будь-яких дій, спрямованих на приховування чи відчуження спадкового майна, а твердження про наміри ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уникнути відповідальності не мають документального обґрунтування. Окремо зазначається про недотримання позивачем процесуальних вимог ст. 151 ЦПК України щодо надання пропозицій стосовно зустрічного забезпечення, що є необхідною гарантією дотримання балансу інтересів сторін. Відповідач вказує на порушення принципу пропорційності та наголошує, що накладення арешту на майно до вирішення спору по суті є передчасним і необґрунтованим обмеженням права власності, оскільки сама обізнаність спадкоємців про борги спадкодавця, виникли ще в період їхнього малоліття, не доведена. З огляду на відсутність зв`язку між конкретними заходами забезпечення та наявністю реальних ризиків порушення прав позивача, сторона відповідача вважає заяву такою, що не відповідає критеріям розумності та адекватності, у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців, у якому просить стягнути зі спадкоємців ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заборгованість в розмірі 382 786,80 доларів США, в розмірі отриманого спадкового майна.

З заяви вбачається, що заявник просить суд накласти арешт на:

3/4 часток у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 15 975 053,20 грн., що належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 серпня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С.;

квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 982 300 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «ІНФО-ЦЕНТР КОНСАЛТ»), що належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 червня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С..

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 серпня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С., Горелова С.В. отримала в спадщину 3/4 часток у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 серпня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С., ОСОБА_2 отримала в спадщину земельну ділянку, площею 0,0511 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0192, від цільового призначення земельної ділянки: В.02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 червня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С., ОСОБА_3 отримала в спадщину після смерті ОСОБА_4 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 982 300 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «ІНФО-ЦЕНТР КОНСАЛТ».

З відповіді з ДРРПНМ № 21422007 від 17.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді з ДРРПНМ № 2142263 від 17.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про оціночну вартість 3/4 часток домоволодіння від 02 грудня 2025 року (оцінка проведена тільки відносно 3/4 часток, а не всього домоволодіння) складає 15 975 053,20 грн..

Вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , складає 1 982 300 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «ІНФО-ЦЕНТР КОНСАЛТ» від 23 червня 2025 року),

ОСОБА_1 вважає за необхідне накласти арешт не на все майно, що отримано за заповітом, а тільки на те, що в розмірі відповідає розміру заборгованості. Так, вартість 3/4 частин домоволодіння та квартири складає 16 157 353,20 грн. (15 975 053,20 грн. + 1 982 300 грн.), ОСОБА_1 просить стягнути заборгованість в розмірі 382 786,80 доларів США, що приблизно складає 16 145 947,22 грн.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Дослідивши обґрунтування заяви про забезпечення позову та заперечення сторін, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про відсутність доказів підготовки майна до продажу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

Суд зазначає, що враховуючи значний розмір ціни позову ($382 786,80), тривале проживання відповідачки ОСОБА_2 за кордоном та відсутність у відповідачів будь-яких юридичних обмежень щодо розпорядження спадковим майном, існує об`єктивний ризик того, що в разі невжиття заходів забезпечення, майно може бути відчужене на користь третіх осіб.

Сам факт наявності у власника технічної та правової можливості вільно розпорядитися об`єктом нерухомості під час судового спору вже свідчить про імовірність ускладнення ефективного захисту прав позивача. Відсутність активних дій з продажу (оголошень, звернень до ріелторів) на момент подання заяви не спростовує існування потенційного ризику відчуження.

Таким чином, заперечення відповідача суд сприймає критично, оскільки незабезпечення позову в даному випадку може призвести до ситуації, за якої рішення суду, у разі задоволення вимог, залишиться лише декларативним через відсутність у боржників ліквідного майна для примусового стягнення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме:

?3/4 часток у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 серпня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С.;

?квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 червня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Левчук О.С..

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

-стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

-боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

-боржник: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області.

Суддя А.В. Науменко

17.12.25