У х в а л а

12 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 523/4234/23

Провадження № 61-3888ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачки), інтереси якої представляє адвокат Дубінкін Юрій Миколайович (далі - адвокат),

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року

у справі за позовом позивачки до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач) за участю Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про припинення зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з його виконанням (зверненням стягнення на предмет іпотеки) та

в с т а н о в и в:

1. У березні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати припиненими зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором № 2436-н від 5 вересня 2008 року (далі - кредитний договір) у зв`язку з його виконанням (зверненням стягнення на предмет іпотеки).

2. 16 лютого 2024 року Суворовський районний суд міста Одеси ухвалив рішення, згідно з яким позовні вимоги залишив без задоволення.

3. 11 лютого 2025 року Одеський апеляційний суд залишив без змін зазначене рішення суду першої інстанції.

4. 25 березня 2025 року адвокат в інтересах позивачки сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. Касаційну скаргу мотивував так:

- суди попередніх інстанцій безпідставно не взяли до уваги укладений сторонами договір від 21 липня 2016 року, згідно з яким вони розірвали іпотечний договір від 5 вересня 2008 року; лист банку від 21 липня 2016 року на ім`я позивачки, в якому зазначено, що предметом іпотеки є дві квартири реалізовані добровільно та 1 320 635,00 грн від їхньої реалізації спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором;

- суди першої й апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18. Згідно з цими висновками позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора. Частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів;

- апеляційний суд у постанові безпідставно посилається на частину четверту статті 591 ЦК України, якою передбачене право заставодержателя на отримання суми, що не вистачає для покриття боргу, з іншого майна боржника. Однак правильно зазначив у судовому рішенні, що правовідносини у справі регулюються Законом України «Про іпотеку», який є спеціальним і має перевагу перед Цивільним кодексом України.

5. 5 червня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк з дня вручення тієї ухвали. Позивачка мала надати документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, а також докази надсилання цього документа усім іншим учасникам справи.

6. 13 липня 2025 року адвокат в інтересах позивачки сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 21773/0/220-25 від 14 липня 2025 року), до якої додав докази сплати судового збору у встановленому розмірі та докази надсилання цього документа усім іншим учасникам справи.

7. 12 серпня 2025 року адвокат в інтересах позивачки подав на адресу Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги аналогічного змісту із додатками поштою.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за участю Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про припинення зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з його виконанням (зверненням стягнення на предмет іпотеки).

2. Витребувати із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/4234/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко