КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Марченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Долгих Анною Сергіївною , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Петрова Д.В., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 2 185 190 грн, що еквівалентно 53 000, 00 доларів США.

Одночасно із поданням позовної заяви, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на належну відповідачу у праві власності частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом спору між сторонами є стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 53 000 доларів США, що еквівалентно 2 185 190 грн за невиконання зобов`язань за борговою розпискою.

Разом з тим, позивачу стало відомо, що відповідач має на праві власності 1/2 частини трикімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань щодо повернення боргу, що і стало підставою звернення до суду, представник позивача просить суд накласти арешт на належну відповідачу частку квартири, що має на меті мінімізацію ризиків невиконання грошового зобов`язання та ефективний захист майнових інтересів позивача.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Долгих А.С. про забезпечення позову - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Долгих А.С. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву представника ОСОБА_1 - Долгих А.С. про забезпечення позову.

Зазначає, що станом на момент подання апеляційної скарги відповідач не повернув грошей позивачу.

Після звернення позивача до суду відповідач вчинив дії, що свідчать про намір здійснити відчуження належного йому майна, зокрема, 21 жовтня 2025 року на сайті OLX опубліковано оголошення про продаж квартири за адресою АДРЕСА_1 , де продавцем зазначено відповідача та вказано його номер телефону.

Стосовно неспівмірності між сумою позову та вартістю частки в квартирі зазначає, що згідно довідки Фонду державного майна України № 201-10633629 про оціночну вартість об`єкта нерухомості у вигляді частки у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 вартість частки відповідача становить 1 969 302, 47 грн, що є меншим, ніж сума боргу відповідача.

Вважає, що єдиним джерелом погашення існуючої заборгованості є нерухоме майно, що є у власності відповідача, а фактичне виконання судового рішення буде залежати в тому числі і від наявності такого нерухомого майна у власності останнього, тому його відчуження може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

На підставі викладеного, сторона позивача зазначає, що існують підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - Долгих А.С. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач у справі ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи подане представником ОСОБА_1 - Долгих А.С. клопотання про забезпечення позову зазначив, що позивачем у заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань, які б свідчили про існування очевидної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому прийшов до висновку про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Судом встановлено, що у вересні 2025 року представник ОСОБА_1 - Долгих А.С. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 2 185 190 грн, що еквівалентно 53 000, 00 доларів США.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з наявним перед ним у відповідача боргу.

Таким чином, позивач звернулася до суду з позовними вимогами майнового характеру й предметом позову у даній справі є грошові кошти.

Відповідно до посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , що міститься у матеріалах справи, ОСОБА_4 є громадянином Грузії (а.с. 26).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 вересня 2025 року № 443462118 власником частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) є ОСОБА_4 (а.с. 21).

Відомостей про інше, зареєстроване за ОСОБА_5 майно в Україні матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якої оціночна вартість вищевказаної квартири становить 1 969 302, 47 грн (а.с. 63-65).

На підставі викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору та ціну позову, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Забезпечення позову у даній справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення, свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку обґрунтованим та співмірним способом забезпечення позову є накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 00), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Долгих Анною Сергіївною , задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , подану представником Долгих Анною Сергіївною , про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення поданого 22 вересня 2025 року позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 00), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіциною Я.Б.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв