Справа № 346/5567/24
Провадження № 2/346/357/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.

з участю: секретаря: Гжибовського А.А.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Гресько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Печеніжинська селищна рада, про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Печеніжинська селищна рада, про зобов`язання вчинити дії. Даний позов мотивує тим, що в АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок власником якого є вона, ОСОБА_1 . Вказує, що до набуття нею у власність житлового будинку АДРЕСА_1 він відносився до колгоспного двору головою якого був її батько, ОСОБА_3 . Вказує, що згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 листопада 2008 року в справі № 2-547/2008 за нею ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частинах- по 1/4 кожному. Вказує, що 20 серпня 2009 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подарували їй належні їм частки в житловому будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Григорець В.М., та зареєстровані в реєстрі за № 2583. Зазначає, що в даний час за житловим будинком АДРЕСА_1 облікується земельна ділянка площею 0,52 га на підставі даних земельно-кадастрової книги № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1 з яких 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,17 га - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 - 0,20 га - для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що по сусідству з нею, а саме в житловому будинку АДРЕСА_1 проживає її рідний брат, ОСОБА_3 . Зазначає, що їхні земельні ділянки межують одна з одною з двох сторін. Зазначає, що спір, який виник між нею та відповідачем полягає в тому, що їй створюються перешкоди в користуванні нею земельними ділянками через їх затінення через дерева, які ростуть на земельних ділянках відповідача та позивач зазначає, що земельні ділянки висаджені з порушенням відповідних відстаней. Вказує, що дерева, які ростуть на земельних ділянках відповідача є високорослими, гілки з дерев затіннють її земельні ділянки, що унеможливлює їх використання за цільовим призначенням. Вказує, що вона неодноразово зверталась до Печеніжинської селищної ради щодо вирішення спору. Позивач звернулась до спеціаліста для проведення технічного обстеження з метою проведення замірів відстаней від меж суміжних земельних ділянок до фруктових дерев та відподності ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій". Вказує, що ТзОВ "Ека-Захід" надали їй звіт про проведення технічного обстеження відносно відстаней від меж суміжних земельних ділянок , які мають вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , до стовбурів фруктових дерев за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що за результатами технічного обстеження було встановлено, що: 1. Відстань від межі суміжної ділянки (кадастровий номер :01:0027, загальна площа 0,1115 га): - до стовбура груші (діаметр стовбура якої 0,45 м, крона діаметром 10,0 м.) повинна становити не менше 5,0 м.п. ( фактично становить 1,0 м.п. - порушено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" п.6.1.41); - до стовбура яблуні (діаметр стовбура якої 0,25 м., крона діаметром 160 м.) повинна становити не менше 4,0 м.п. (фактично становить 1,0 м.п. -порушено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" п.6.1.41); - до стовбура груші ( діаметр стовбура якої 0,15 м, крона діаметром 5,0 м) повинна становити не менше 4,0 м.п. ( фактично становить 0,6 м.п. - порушено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій"). 2. Відстань від межі суміжної земельної ділянки (кадастровий номер :01:0027, загальна площа 0,1128 га): - достовбура горіха (діаметр стовбура якого 0,5 м., крона діаметром 12,0 м.) повинна становити не менше 6,0 м.п. (фактично становить 1,1 м.п. - порушено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій"). Позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії, зокрема дотримуватися правил добросусідства, а саме зрубати дерева: 1. Грушу діаметр стовбура якої 0,45 метра, яблуню діаметр стовбура якої 0,25 метра та грушу діаметр стовбура якої 0,15 метра, які розташовані з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" (пункт 6.1.41) та які ростуть на земельній ділянці відповідача вздовж її земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1115 га. 2.Горіх крона діаметром 5,0 м) повинна становити не менше 4,0 м.п. ( фактично становить 0,6 м.п. - порушено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій"). 2. Горіх діаметр стовбура якого 0,5 метра, який розташований з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" (пункт 6.1.41) та який росте вздовж її земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1128 га.

Представник відповідача, Гресько В.В., попередньо подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву, зазначив, що позивачкою не доведено порушення будь-якого її права на землю зі сторони відповідача, також вказав, що не надано жодних доказів, які б підтверджували факт встановлення меж земельної ділянки в натурі, які були б затверджені у встановленому законом порядку. Зазначив, що доказів того, що дерева, які розміщені на земельній ділянці відповідача розміщені із порушенням відстаней позивачкою не надано, та в матеріалах справи відсутні.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили задовольнити позов повністю.

Представник відповідача щодо позову заперечив, просив відмовити у позові.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право, і відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України.

Державні будівельні норми ДБН Б.2.2-12:2019 «ПЛАНУВАННЯ ТА ЗАБУДОВА ТЕРИТОРІЙ», затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 р. № 104 поширюються на планування і забудову територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні і є обов`язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях.

Відповідно до п. «г», «е» ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. У відповідності зі ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки.

Відповідно до ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно до ст.104 ЗК, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. На підставі ст.106 ЗК власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст.105 ЗК України, у разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо це є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)». Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що дерева, які знаходяться на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3 , завдають шкоди її майну. Окрім того, позивачкою не надано правовстановлюючого документа, який б підтверджував належність в неї права власності чи користування земельними ділянками Рішеннями Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 року та від 14.11.2018 року скасовано рішення органу місцевого самоврядування. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували власність чи користування позивачкою земельниими ділянками. Разом із звітом про проведення технічного обстеження здійсненого ТОВ "ЕКА-Захід" позивачкою надано копії двох кадастрових планів на ділянки із кадастровими номерами ":01:0027", площею 0,1115 га та площею 0,1128 га, де в якості суміжного землекористувача зазначений ОСОБА_3 , (по межі від "В" до "Г" та по межі від "А" до "Б"), проте, немає даних щодо реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Окрім зазначеного, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на ці ділянки позивачкою. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. Тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позові слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного, керуючись , ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268. 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Печеніжинська селищна рада, про зобов`язання вчинити дії, зокрема дотримуватися правил добросусідства, а саме зрубати дерева - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.12.2025 року.

Суддя: Махно Н. В.