Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Літин цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду із вказаним позовом через підсистему «Електронний суд» мотивуючи його тим, що 11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4949147, згідно з умовами якого відповідач отримав 7 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
23.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» був укладений договір факторингу №81-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4949147 від 11.11.2021 перейшло до позивача.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 4949147 від 11.11.2021 становить 30 387,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 22 848,00 грн, простроченої заборгованості за комісією - 539,00 грн.
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 387,00 грн., 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 7 000,00 грн. у якості відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги.
20.11.2025 відповідачем ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, яким останній не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 7 000,00 грн, однак не погоджується з розрахунком позивача, який містить надмірні та несправедливі відсотки та штрафи, що значно перевищують основну суму кредиту. Таким чином просив: зменшити розмір заявлених позивачем штрафів та пені; визнати частину умов договору несправедливими та не застосовувати їх; стягнути лише фактичну заборгованість; у решті вимог відмовити; судові витрати покласти пропорційно до задоволених вимог (а.с. 70).
Представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, яким останній зазначає, що заперечення відповідача необґрунтовані, оскільки договір №4949147 від 11.11.2021 укладено в електронній формі, відповідач ознайомлений з умовами, відсотками та комісіями. Загальна заборгованість складає 30 387,00 грн і підтверджується розрахунками (а.с. 73-76).
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» до судового засідання не з`явився. У відповіді на відзив міститься клопотання, відповідно до якого представник позивача просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити в повному розмірі (а.с. 76).
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. До початку розгляду справи по суті надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність. Позов визнає частково та не заперечує проти його задоволення, однак просить відмовити у стягненні простроченої комісії в сумі 539 грн., як необґрунтованої та зменшити заявлені позивачем витрати на правничу допомогу, як надмірні (а.с. 77).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, 11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 4949147, за умовами якого згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 7 000,00 грн.(а.с. 6-10).
Платіжним дорученням від 11.11.2021 (а.с. 20 зв.) підтверджується отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
23.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладений договір факторингу №81-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4949147 від 11.11.2021 перейшло до позивача (а.с. 13-17).
Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 4949147 від 11.11.2021 становить 30 387,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою відсотків - 22 848,00 грн, простроченої заборгованості за комісією - 539,00 грн. (а.с. 24 зв.).
В силу вимог ст.ст.525-526,530,1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі.
Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідач в порушення умов кредитного договору№ 4949147 від 11.11.2021 року та вимог ст.ст.526,549,530,625,1050,1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем, розмір якої становить 29 848,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту- 7 000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою відсотків - 22 848,00 грн.
Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, провадження №14-44 цс 21.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією - 539,00 грн.
Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат представником позивача надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 26 зв.), договір про надання правничої допомоги (а.с. 28), ордер (а.с. 28 зв.), акт наданих послуг (а.с. 29).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінивши подані докази та доводи сторін, суд встановив, що адвокатом Усенко М.І. фактично надано позивачу правничу допомогу. Разом з тим, з огляду на критерії реальності, необхідності та розумності витрат, визначені ЦПК України та практикою Верховного Суду й ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір гонорару у сумі 7 000,00 грн є завищеним та не відповідає складності справи й обсягу фактично виконаної роботи. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 29 848,00 грн. * 100% : 30 387,00 грн. ціни позову = 98,22%), тобто 98,22% від суми сплаченого судового збору 98,22% * 2422,40 грн:/100% = грн), що складає 2 378,88 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247, 263-268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.