Справа № 344/744/25
Провадження № 22-ц/4808/1730/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 січня 2024 року між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1338-1272.

Зазначено, що кредитний договір разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графіком платежів за договором), складеними відповідно до Методики Національного банку України, становлять єдиний договір, у якому визначені всі його істотні умови, з якими позичальник був попередньо ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».

Для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з його умовами та супутніми документами позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С7433.

Позивач вказував, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на Веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 4800 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1,25% в день; знижена процентна ставка -2,50% в день; стандартна процентна ставка - 2,50% в день.

Крім того, 31 січня 2024 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1338-1272, відповідно до якої відповідачу надано додаткові кредитні кошти у сумі 1300 грн.

Умовами кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки за користування кредитом є фіксованим, а процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом.

Позивач здійснює лише нарахування процентів за користування кредитом у межах погодженого з відповідачем строку договору та не здійснює будь-яких нарахувань (штрафів чи пені) за порушення умов договору, а проценти не є неустойкою (пенею) у разі невиконання зобов`язань відповідачем.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою, не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Відтак, кредитні кошти були перераховані відповідачу через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до укладеного між ними договору № 4010 від 02 грудня 2019 року про надання послуг у системі LiqPay на картковий рахунок, зазначений в особистому кабінеті самого відповідача.

Отримавши кредитні кошти, ОСОБА_1 підтвердив виникнення своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором та не скористався правом відмови від нього протягом 14 календарних днів з дня укладення.

Водночас, позивач вказав, що відповідач 6 разів оформлював кредитні відносини з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», при цьому попередні договори були погашені, що свідчить про його обізнаність з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Однак, він порушив умови укладеного між сторонами кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредитні кошти та не виконав інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.

Станом на 18.12.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 49481,25 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6100,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 43381,25 грн.

Разом з тим, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності, якою передбачено часткове списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у сумі 18981,25 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості розмірі 30500,00 грн.

З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 30500 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6100 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24400 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту перерахування кредитних коштів відповідачу, зокрема у зв`язку з неправильним встановленням банку-емітента платіжної картки відповідача та неналежною оцінкою доказів, що підтверджують укладення та виконання кредитного договору.

Вказує, що на офіційному Веб-сайті товариства розміщена повна та публічно доступна інформація щодо порядку укладення кредитного договору, зокрема примірний договір, правила надання споживчих кредитів, згода на обробку персональних даних, публічна інформація та положення про конфіденційність. Процедура отримання кредиту передбачає подання клієнтом заявки, проходження перевірки, надання документів або верифікацію через BankID, отримання рішення кредитодавця та доступу до особистого кабінету, в якому клієнт ознайомлюється з офертою щодо укладення договору.

Оферта, розміщена за гіперпосиланням в особистому кабінеті, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору. Відповідач самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора свої персональні дані, у тому числі номер банківської картки, на яку має бути перераховано кредитні кошти, та несе відповідальність за достовірність зазначених даних.

Відтак, відповідачу на зазначений ним номер телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор С7433, який відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Саме шляхом введення цього ідентифікатора відповідач підписав кредитний договір № 1338-1272 від 26 січня 2024 року, що свідчить про належне укладення договору в електронній формі.

Після підписання кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система кредитора в автоматичному режимі направила позичальнику екземпляр кредитного договору, правила та інші супутні документи на електронну адресу, вказану при реєстрації, а також забезпечила доступ до них у особистому кабінеті. В матеріалах справи міститься електронний доказ укладення кредитного договору у вигляді роздруківки договору, підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором С7433 та засвідченого апелянтом кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.

У кредитному договорі зазначено номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 з маскою, а саме НОМЕР_1 . Перерахування кредитних коштів здійснювалося на банківський рахунок, реквізити якого були повідомлені відповідачем під час заповнення заявки.

Представник апелянта вказує, що інформація про належність карткового рахунку є банківською таємницею, а тому повний номер картки не може зберігатися у документах, що відповідає вимогам нормативно-правових актів Національного банку України.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань апелянт надав довідки АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів через систему LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, які підтверджують перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 4800,00 грн та 1300,00 грн. Використання системи LiqPay зумовлено наявністю укладеного між апелянтом та АТ КБ «ПриватБанк» договору про надання платіжних послуг № 4010 від 02 грудня 2019 року, відповідно до якого банк забезпечує технологічне обслуговування та перерахування коштів за розпорядженням апелянта.

Посилається також на паспорт споживчого кредиту, який разом із кредитним договором становить єдиний договір та містить погоджені сторонами умови щодо процентних ставок (промо-ставка - 1,25% на день, знижена та стандартна ставка - 2,5% на день), а також фіксований тип процентної ставки. Вказаний паспорт підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором С7433, що підтверджує його обізнаність з умовами кредитування та згоду з ними.

З огляду на наведене, вважає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору, перерахування кредитних коштів відповідачу та погодження сторонами умов щодо розміру і порядку сплати процентів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1338-1272 від 26 січня 2024 року задовольнити повністю, а судові витрати покласти на відповідача.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Підодвірний Т.І. подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає її необґрунтованою й такою, що не підлягає до задоволення.

Вказує, що доводи апелянта про отримання відповідачем від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» певної суми грошових коштів є безпідставним. Водночас, саме на апелянта покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору.

Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

На думку відповідача, лист АТ КБ «ПриватБанк», на який посилається апелянт, не є первинним бухгалтерським обліковим документом, а отже не може бути належним та допустимим доказом. Крім того, такий лист не містить прізвища, ім`я та по батькові відповідача, а також його реєстраційного номера облікової картки платника податків, у зв`язку з чим неможливо достовірно встановити, кому та на якій підставі були перераховані кредитні кошти.

Наголошує, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач володіє, володів або використовує банківську картку, на яку, за твердженням апелянта, нібито були перераховані кредитні кошти.

Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору кредитодавець відкрив позичальнику кредитну лінію шляхом надання кредиту, а отже кошти повинен перераховувати саме кредитодавець, тобто ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а не АТ КБ «ПриватБанк». Водночас апелянтом не надано жодних доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «ПриватБанк», яке, за твердженням апелянта, здійснило переказ коштів на рахунок, що нібито належить відповідачу.

Крім того, матеріали справи не містять доказів перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» як кредитних на рахунки АТ КБ «ПриватБанк» для здійснення переказу на виконання умов вказаного кредитного договору для подальшого переказу їх відповідачу.

Вважає, що доводи апелянта про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та правил надання споживчих кредитів на підставі інформації про банківські реквізити, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, є необґрунтованими припущеннями.

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір, ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт), а також підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладенні договору.

У зв`язку з наведеним вважає, що матеріали судової справи не містять жодного доказу того, що укладення кредитного договору відбувалося у порядку, визначеному чинним законодавством.

Якщо апелянт вважає, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор та використовував його для укладення кредитного договору, то всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, зокрема інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердженням направлення смс-повідомлення на цей номер, доказами того, що саме відповідач реєструвався в електронній системі кредитора. Водночас апелянтом не надано доказів того, яким саме чином проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів проведення такої ідентифікації.

Окремо наголошує, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу направлення відповідачеві будь-якого одноразового ідентифікатора, зокрема довідок від мобільного оператора про направлення смс-повідомлення, а також не містять жодного доказу того, що первісними кредиторами проводилась будь-яка ідентифікація того, що за отриманням кредитних коштів звертався саме відповідач.

Крім того, що наявна в матеріалах справи копія кредитного договору не містить жодної кваліфікованої позначки часу укладення такого договору.

З огляду на викладене вважає, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору № 1338-1272 від 26 січня 2024 року.

Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Згідно з частиною 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30500,00 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 січня 2024 року між сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1338-1272.

З копії Договору про відкриття кредитної лінії № 1338-1272 продукту «CreditKasa» від 14 год. 33 хв. 26 січня 2024 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони погодили суму кредиту - 4800 грн, строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставку - 1,25% в день; знижену процентну ставку - 2,50% в день; стандартну процентну ставку - 2,50% в день. ОСОБА_1 підписав договір шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: С7433) (а.с. 16-23).

Відповідно до копії Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 01-П від 04 січня 2024 року, ці Правила є невід`ємною частиною договору та разом із договором про відкриття кредитної лінії становлять єдиний кредитний договір. Правила визначають порядок і умови відкриття ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредитної лінії (надання споживчих кредитів), права та обов`язки сторін, умови нарахування процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, порядок вирішення спорів, порядок внесення змін до договору та припинення договору, порядок підписання документів за допомогою електронного підпису, а також іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, і регулюють правовідносини, що виникають між кредитодавцем та фізичною особою-позичальником, які є сторонами договору. ОСОБА_1 підписав зазначені Правила 26 січня 2024 року шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: С7433), чим підтвердив свою обізнаність та згоду з усіма умовами, визначеними в документі (а.с. 39-46).

Згідно з копією Паспорта споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), затвердженого наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 01-П від 04 січня 2024 року, кредитна лінія на суму 4800 грн. надається на строк 300 календарних днів з базовим періодом - 30 календарних днів, промо-ставка - 1,25%, знижена ставка - 2,50% в день, стандартна ставка 2,50% в день. Відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних ним умов кредитування шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: А7433) на вказаному документі (а.с. 46-48).

У матеріалах справи міститься копія Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1338-1272 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України (додаток № 3), яка визначає строки платежів, кількість днів у періоді, суми кредиту, платежі за кредитом, процентні ставки, а також загальну суму витрат за кредитом, і з якої, зокрема, вбачається, що кредит на суму 4800 грн. видано 26 січня 2024 року строком на 300 календарних днів до 20 листопада 2024 року. Відповідач підписав зазначений документ шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: С7433), чим підтвердив погодження з усіма зазначеними умовами (а.с. 48-49).

31 січня 2024 року о 16 год. 31 хв. між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1338-1272, відповідно до якої відповідачу надано додаткові грошові кошти у сумі 1 300 грн. ОСОБА_1 підписав вказану додаткову угоду шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: С2570) (а.с. 51-52).

Відповідно до копії Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1338-1272 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України (додаток до Додаткової угоди від 31 січня 2024 року) кредит на суму 6100 грн. видано 31 січня 2024 року строком на 295 календарних днів до 20 листопада 2024 року. Відповідач підписав зазначений документ шляхом поставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля: С2570), чим підтвердив погодження з усіма зазначеними умовами (а.с. 53-54).

Згідно з копією Довідки про перерахування суми кредиту № 1338-1272 від 26 січня 2024 року кошти в загальній сумі 6100 грн (видача кредиту 26 січня 2024 року в сумі 4800 грн та добір по кредиту 31 січня 2024 року в сумі 1300 грн) були перераховані через платіжну систему LiqPay на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені ОСОБА_1 при укладенні договору (а.с. 23, 55).

Згідно з копією листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16 грудня 2024 року про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року здійснено перерахування грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 від 26 січня 2024 року в сумі 4800,00 грн; від 31 січня 2024 року в сумі 1300,00 грн (а.с. 24-38).

З розрахунку заборгованості за договором 1338-1272 від 26 січня 2024 року вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 грудня 2024 року становить 49481,25 грн (основний борг - 6100 грн, залишок відсотків - 43381,25 грн) без нарахованих штрафів і комісій, лише з відсотковими нарахуваннями в період з 26 січня 2024 року по 20 листопада 2024 року (тобто, в межах строку кредитування - за 300 календарних днів) (а.с. 56-60).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не є первинними бухгалтерськими документами, не містять відомостей щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, а також повного номера такої картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів на картковий рахунок, який належить відповідачу та зазначений у договорі. За висновком суду, позивачем не доведено факту надання відповідачу грошових коштів у межах відкритої кредитної лінії шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника або на картковий рахунок, вказаний позичальником у договорі.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що кредитний договір № 1338-1272 від 26 січня 2024 року підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, також вказано електронну пошту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яку він зазначає, зокрема, у реквізитах до відзиву на апеляційну скаргу.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено.

Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку здійснювалося перерахування кредитних коштів, електронна пошта) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відтак, підписання відповідачем договору № 1338-1272 від 26 січня 2024 року підтверджено належними та допустимими доказами. А останнім не надано належних та допустимих доказів того, що кредитний договір укладено від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, а також доказів незаконного використання його персональних даних.

ОСОБА_1 також зазначає, що апелянтом не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт перерахування йому кредитних коштів, зокрема первинних бухгалтерських документів чи виписок з карткового рахунку, відтак відсутні підстави вважати, що він отримував та користувався кредитними коштами.

З такими доводами колегія суддів апеляційного суду не погоджується, з огляду на наступне.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою небанківського типу та не наділене повноваженнями щодо відкриття банківських рахунків. Надання кредитних коштів здійснюється позивачем шляхом їх перерахування на банківські рахунки, реквізити яких зазначаються позичальниками при укладенні кредитних договорів.

Отримання позивачем виписок за картковим рахунком відповідача є неможливим з огляду на приписи статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до яких така інформація становить банківську таємницю.

Водночас, копією листа АТ КБ «ПриватБанк» від 16 грудня 2024 року про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року, підтверджується, що 26 січня 2024 року було здійснено перерахування грошових коштів у сумі 4800,00 грн, а 31 січня 2024 року - у сумі 1300,00 грн на банківську картку № НОМЕР_1 .

Вказаний номер платіжної картки відповідає номеру банківської картки з маскою, зазначеному, зокрема, у реквізитах кредитного договору.

Крім того, разом із апеляційною скаргою представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подав клопотання про витребування доказів. Просив витребувати в АТ «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ): підтвердження належності банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт серія/номер - НОМЕР_3 , ким, коли, виданий: Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 24.06.1998), що 26.01.2024 та 31.01.2024 було перераховано кредитні кошти у розмірі 4800,00 грн. та 1300,00 грн. відповідно (ID транзакції: та відповідно); виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт серія/номер - НОМЕР_3 , ким, коли, виданий: Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 24.06.1998) за 26.01.2024 щодо надходження коштів у сумі 4800,00 грн. (ID транзакції: НОМЕР_4 ) на банківську картку № НОМЕР_1 ; виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , Паспорт серія/номер - НОМЕР_3 , ким, коли, виданий: Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області 24.06.1998), за 31.01.2024 щодо надходження коштів у сумі 1300,00 грн. (ID транзакції: НОМЕР_5 ) на банківську картку № НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, витребовуючи інформацію щодо належності картки відповідачу та виписки по рахунку у АТ КБ «ПриватБанк», помилково встановив, що банк-емітент картки відповідача ( НОМЕР_1 ) - АТ КБ «ПриватБанк», що призвело до неправильного та необ`єктивного з`ясування фактичних обставин справи.

Тому судом апеляційної інстанції було задоволено вказане клопотання представника апелянта про витребування доказів з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року АТ «СЕНС БАНК» надало відповідь № 16849-БТ-32.3/2025 від 28 листопада 2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є клієнтом Банку. На його ім`я відкрито запитувану картку, маска якої № НОМЕР_1 , вказано повний номер картки, рахунок до картки (валюта - Українська гривня).

До вказаного повідомлення долучено виписки про рух коштів по карті ОСОБА_1 за 26 січня 2024 року з відображенням зарахування коштів у сумі 4800,00 грн та за 31 січня 2024 року з відображенням зарахування коштів у сумі 1300,00 грн в межах наявних даних по контрагентам клієнта.

Таким чином спростовуються доводи відповідача щодо відсутності доказів володіння ним банківською карткою, на яку були перераховані кредитні кошти.

Також твердження відповідача про те, що позивачем не доведено, що він отримував одноразовий ідентифікатор та використовував його для укладення кредитного договору, не надано доказів від мобільного оператора про належність зазначеного номера телефону саме відповідачеві, спростовуються вищевказаними доказами із зазначенням номеру телефону, електронної пошти відповідача, та зазначенням ним самим цього ж номеру телефону у відзиві на апеляційну скаргу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024 року у справі №559/1622/19 вказав, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Сукупність наявних у матеріалах справи доказів свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 6100 грн за укладеним між сторонами кредитним договором та невиконання ним зобов`язання щодо їх повернення у строк, визначений умовами договору. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідачем не надано.

З наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором № 1338-1272 від 26 січня 2024 року загальний розмір заборгованості станом на 18 грудня 2024 року становив 49481,25 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6100,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 43381,25 грн.

Разом з тим у позовній заяві апелянт просив стягнути проценти у розмірі 24400,00 грн (із застосуванням програми лояльності), а також прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 6100,00 грн, тобто загалом 30500,00 грн.

Апеляційний суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.

Таким чином, при обчисленні розміру заборгованості за відсотками слід враховувати поетапне зменшення розміру денної процентної ставки.

За умовами кредитного договору № 1338-1272 від 26 січня 2024 року строк кредитування становив 300 днів (останній день дії договору - 20 листопада 2024 року). З наданого апелянтом розрахунку та умов договору вбачається, що у першому базовому періоді застосовувалася промо-ставка 1,25% на день, а в подальшому - ставка 2,50% на день. Разом із тим, починаючи з 22 квітня 2024 року та з 20 серпня 2024 року розмір денної процентної ставки підлягав обмеженню наведеними вище нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Судом апеляційної інстанції здійснено власні розрахунки заборгованості за процентами з урахуванням того, що 26 січня 2024 року було надано 4800,00 грн, а 31 січня 2024 року - додатково 1300,00 грн (загалом 6100,00 грн), а також з урахуванням встановлених законом обмежень щодо максимальної денної процентної ставки:

1) з 26 січня 2024 року по 30 січня 2024 року (5 днів) проценти нараховуються на суму 4800,00 грн за промо-ставкою 1,25% на день: 5 днів х 4800,00 грн х 1,25% = 300,00 грн;

2) з 31 січня 2024 року по 24 лютого 2024 року (25 днів) проценти нараховуються на суму 6100,00 грн за промо-ставкою 1,25% на день: 25 днів х 6100,00 грн х 1,25% = 1906,25 грн;

3) з 25 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року (57 днів) проценти нараховуються на суму 6100,00 грн за ставкою 2,50% на день (що не перевищує граничні 2,5%): 57 днів х 6100,00 грн х 2,50% = 8692,50 грн;

4) з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (120 днів) проценти повинні нараховуватися на суму 6100,00 грн за ставкою не більше 1,5% на день: 120 днів х 6100,00 грн х 1,50% = 10980,00 грн;

5) з 20 серпня 2024 року по 20 листопада 2024 року (93 дні) проценти повинні нараховуватися на суму 6100,00 грн за ставкою не більше 1% на день: 93 дні х 6100,00 грн х 1,00% = 5673,00 грн.

Отже, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору № 1338-1272 від 26 січня 2024 року з урахуванням законодавчих обмежень щодо розміру денної процентної ставки становив 27551,75 грн.

Водночас у позовній заяві апелянт просив стягнути проценти у розмірі 24400,00 грн, тобто в межах розміру процентів, обчислених судом апеляційної інстанції з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин заявлені апелянтом вимоги в частині процентів не виходять за межі розрахованих судом апеляційної інстанції, а тому підлягають задоволенню в заявленому розмірі позивачем 24400,00 грн разом із сумою основного кредиту 6100,00 грн, що у сукупності становить 30500,00 грн.

Надані апелянтом та витребувані судом докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, перерахування кредитних коштів відповідачу, погодження умов щодо розміру та порядку нарахування процентів, а також виникнення у відповідача заборгованості у заявленому до стягнення розмірі.

Доводи відповідача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують встановлених апеляційним судом обставин.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволено, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2025 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, юридична адреса: бул-р. Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за кредитним Договором № 1338-1272 від 26 січня 2024 року у розмірі 30500 (тридцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 6100 (шість тисяч сто) грн 00 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24400 (двадцять чотири тисячі чотириста) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, юридична адреса: бул-р. Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 17 грудня 2025 року.