РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2025 рокуСправа №451/1888/25
Провадження № 2/451/741/25

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Сологуб М.Р.

Справа № 451/1888/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 11.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» - Ланового Є.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 20.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 2725403. ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000 грн. Однак, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України. 10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «Солвентіс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 16 324,8 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн.; заборгованість за відсотками становить 4324,8 грн.; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий її кредит в строки, передбачені кредитним договором № 2725403 від 20.09.2019. Просить суд стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» (, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 2725403 від 20.09.2019 у розмірі 16324,8 грн. У порядку розподілу судових витрат стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» (, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» (, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк», МФО: 300346) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надала.

Заяви (клопотання) учасників справи

У позовній заяві просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та ухвалити заочне рішення (звор. арк.а.с.6).

04.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Ланового Є.М. надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.69-71).

16.12.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, де остання просить суд розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Однак в частині стягнення витрат на правову допомогу просить зменшити, оскільки такі є надто завищеними (а.с.84).

Процесуальні дії у справі

Згідно відповіді № 1998864 від 12.11.2025 з ЄДДР по запиту суду від 12.11.2025 сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» - за вказаними параметрами особу не знайдено.

14.11.2025 від міського голови С.Коханчука надійшла відповідь №01-29/3015 від 14.11.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Суддя своєю ухвалою від 17.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд своєю ухвалою від 08.12.2025 поновив представнику позивача Лановому Є.М. процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів. Витребував від Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (Код ), юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, Україна, адреса для кореспонденції: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна; електронна адреса: ; адреса офіційного вебсайта - https://www.privatbank.ua) інформацію, а саме: -інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_3 відкритого у банку станом на 20.09.2019; -виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_3 в період 20.09.2019 по 22.09.2019; -ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_3 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи. В судовому засіданні оголошено перерву до 18.12.2025 до 09.00 год.

18.12.2025 судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд встановив, що 20.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №2725403 від 20.09.2019. Згідно п. 1.4. Договору сума кредиту (основна сума кредиту на початок виконання договору) складає 12 000,00 гривень (надалі за текстом сума кредиту). Відповідно до п.п. 1.5., 1.6. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється, відповідно до положень ст. 1054 Цивільного кодексу України, виходячи з базової процентної ставки, акцій, програми лояльності кредитодавця, спеціальної процентної ставки по кредиту після спливу узгодженого строку повернення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом за акційними ставками і ставками програми лояльності здійснюється тільки за умови повернення кредиту до спливу узгодженого строку повернення кредиту, наведеного у п. 1.9. цього Договору. У випадку виникнення заборгованості проценти за користування кредитом за період узгодженого строку повернення кредиту нараховуються, виходячи із базової процентної ставки, а поза межами цього строку виходячи із спеціальної процентної ставки, встановленої для періоду, що перевищує узгоджений строк повернення кредиту. Базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1,7. Акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%. Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення я кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. Згідно п. 1.9., п. 1.10. Договору сторони встановлюють узгоджений строк повернення кредиту: 28 календарних днів до 18.10.2019. (включно). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.4. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (а.с.9-11).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» виконало умови договору та 20.09.2019 перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача через ТОВ «Вей Фор Пей», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, кошти в розмірі 12 000 грн., маска картки 404377, код авторизації unknow, номер транзакції в системі WayForPay - 94 , що підтверджується копією листа ТОВ «Вей Фор Пей» № 5998-ВП від 22.09.2025 (а.с.12).

10.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (клієнт) було укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб, що підтверджується копією договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с.16-20).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2725403 від 20.09.2019 у розмірі 16 324,80 гривень, з яких: - сума заборгованості за тілом - 12 000,00 гривень, - сума заборгованості за відсотками 4 324,80 гривень, що підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 (а.с.23).

Як вбачається із платіжної інструкції №185 від 16.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» грошові кошти у розмірі 1 900 000,00 грн, згідно договору факторингу №06062025 від 06.06.2025 (а.с.24).

07.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (клієнт) та між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (фактор) укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» зобов`язується відступити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.25-29).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 2725403 від 20.09.2019 у розмірі 16 324,80 гривень, з яких: - сума заборгованості за тілом - 12 000,00 гривень, - сума заборгованості за відсотками 4 324,80 гривень, що підтверджується копією Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 (а.с.33).

Як вбачається із платіжної інструкції №812 від 08.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Секвоя Капітал» грошові кошти у розмірі 201 2173,75 грн, згідно договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 (а.с.34).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Солвентіс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором №2725403 від 20.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 .

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 16 324,80 гривень.

Розподіл судових витрат між сторонами

В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ.

В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар.

Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Лівак І.М. додано: копію договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025 (а.с.35-37), копію додаткової угоди №2725403 від 30.09.2025 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025 (а.с.38), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2025 (а.с.39), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серії ВЛ №841 (а.с.45), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2025 (а.с.54).

При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 6 000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховую заперечення відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 2725403 від 20.09.2019 у розмірі 16 324,80 (шістнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні, 80 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»( , адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно платіжної інструкції в національній валюті №2725403 від 28.10.2025, що становить 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Судове рішення складено та підписано 18.12.2025.

Головуючий суддяПатинок О. П.