ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
17 грудня 2025 року м. Чернівці
справа № 7718/2371/25-ц
провадження № 22-з/822/89/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У листопаді 2024 року ТзОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2025 року у позові ТзОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції ТзОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з апеляційною скаргою.
03 грудня 2025 року постановою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу ТзОВ «ФК «ЕЙС» задоволено.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2025 року скасовано.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» задоволено.

Сягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором від 17 червня 2021 року № 971117474 у сумі 60307 гривень 42 копійки, з яких: 17060 гривень тіло кредиту; 43247 гривні 42 копійки проценти за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6 056 гривень.

09 грудня 2025 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла заява від ТзОВ «ФК «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС», судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

Обговоривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи ТзОВ «Фк «ЕЙС» понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором №11/08/25-11 про надання юридичної (правничої) допомоги 11 серпня 2025 року, укладений між ТзОВ «Фк «ЕЙС» та адвокатським об`єднанням «Соломко та Партнери»; додатковою угодою №7 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 11 серпня 2025 року; актом прийому-передачі наданих послуг від 22 серпня 2025 року. Всього надано послуг на суму 7000 гривень.

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заява ТзОВ «ФК «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Отже, необхідно стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.

Щодо стягнення ОСОБА_1 з судового збору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як убачається з постанови Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року, суд апеляційної інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6 056 гривень, а саме судовий збір за подання у електронній формі позовної заяви у сумі 2 422 гривні 40 копійок та апеляційної скарги у електронній формі у сумі 3 633 гривні 60 копійок.

Отже, суд апеляційної інстанції вирішив питання про стягнення судового збору за подання до суду позовної заяви, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141,270 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» 7 000 гривень, судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

У задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 судового збору відмовити.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення постанови - 17 грудня 2025 року.

Судді: М.І. Кулянда

Н.К. Височанська

О.О. Одинак