Справа №: 398/6212/25
провадження №: 2/398/3586/25
"12" грудня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Сердюк Н.В., з участю секретаря судового засідання Остапенко А.О., розглянувши за відсутності сторін у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, поданим в інтересах Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
1.2 В обґрунтування позову зазначено, що пунктом 1 рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 20.02.2023 № 787 «Про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби гр. ОСОБА_1 » затверджено проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки для надання в оренду для сінокосіння та випасання худоби громадянину ОСОБА_1 на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.
1.4 Згідно умов договору в оренду передано земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби (п.13 Договору); цільове призначення земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (п. 14 Договору); договір укладено на 10 років (п.7 Договору). Крім того, умовами договору передбачено необхідність використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення; зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається (п. 17 Договору).
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
2.1 Ухвалою суду від 07.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
2.2 Ухвалою від 07.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
2.3 Прокурор Олександрійської окружної прокуратури Поташенко А.В. згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутность, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с.79).
2.4 Представник Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Давидов О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати за відсутності представника (а.с.77).
2.5 Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судові документи надсилалися відповідачу за адресою його реєстрації, втім до суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній» (а.с.65). В подальшому про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України(а.с.70,а.с.75 зворот). Заяв та клопотань відповідач не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
2.6 Відповідно до статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
2.7 Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
2.8 За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІІ. Встановлені судом обставини.
3.2 27 лютого 2023 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 50 га, яка розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.14-16).
3.4 Пунктом 7 договору визначено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.
3.5 Згідно пункту 13 договору, земельна ділянка передається в оренду для: сінокосіння та випасання худоби.
3.6 Цільове призначення земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (п. 14 Договору).
3.7 Пунктами 15-16 договору передбачено умови збереження стану об`єкта оренди, земельна ділянка повинна використовуватись відповідно до цільового призначення. Зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається. Договором передбачено не чинити дій, що можуть призвести до погіршення якісних характеристик ґрунтів.
3.8 Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.
3.9 У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (п. 36 договору).
3.10 Пунктом 37 договору визначено умови припинення дії договору:
-закінчення строку, на який його було укладено;
-придбання орендарем земельної ділянки у власність;
-викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
-ліквідації юридичної особи орендаря;
Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
3.11 Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:
-взаємною згодою сторін;
-рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 38 договору).
3.12 Пунктом 38 договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається орендодавцем у разі несплати орендної плати за три місяці або невиконання умов цього договору.
3.13 Відповідно до п. 40 договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
3.14 Згідно п.43 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
3.19 05 серпня 2025 року Олександрійською окружною прокуратурою направлено запит Новопразькому селищному голові Богдану Курупу, в якому повідомлено про нецільове використання земельної ділянки ОСОБА_1 , а також витребувано інформацію стосовно того, чи вживалися заходи щодо усунення зазначених порушень, в тому числі шляхом звернення до суду з позовними вимогами про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки; якщо такі заходи не вживалися, просила повідомити чи будуть вживатися у майбутньому (а.с.51).
3.21 05 серпня 2025 року Олександрійською окружною прокуратурою направлено запит до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якому зазначено, що Олександрійською окружною прокуратурою під час виконання функцій, покладених законодавством на органи прокуратури, встановлені порушення вимог законодавства на території Новопразької територіальної громади Кіровоградської області. Зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка є розореною та використовується не за цільовим призначення, а саме для вирощування сільськогосподарських культур.
3.22 25 серпня 2025 року Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області направлено на адресу прокуратури належним чином завірені копії запитуваних матеріалів. Додатково повідомлено, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Таким чином, враховуючи зазначене, протягом дії воєнного стану державний нагляд (контроль) не здійснюється (а.с.54).
IV. Норми права, які застосував суд.
4.1 Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
4.2 Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
4.3 Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі», стаття 1 якого визначає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.
4.4 За змістом статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
4.5 Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
4.6 За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
4.7 У розумінні положень наведеної норми істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
4.8 Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору, на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
4.9 Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
4.10 Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
4.11 У частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
4.12 За змістом частини першої статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
4.13 Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
4.14 Положення статті 525 ЦК України встановлює загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
4.15 У частині другій статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
4.16 Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
4.17 Згідно зі статтею 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
4.18 За змістом статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.
4.19 Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
4.20 Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
4.21 Цільове призначення земельної ділянки - це допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення (стаття 1 Закону України «Про землеустрій»).
4.22 Відповідно до пунктів 1.2, 1.4 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. Класифікація визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
4.23 Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення (частина перша статті 19 ЗК України).
4.24 Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» від 17 червня 2020 року № 711-IX, зокрема, статтю 19 ЗК України доповнено частиною третьою такого змісту: земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
4.25 За змістом частини п`ятої статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.
4.26 З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33- 37 ЗК України (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19).
4.27 Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено (пункт 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 у справі № 925/929/19).
4.28 Земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації видів цільового призначення земель.
4.29 Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 468/1498/17-ц, від 21 червня 2022 року у справі № 912/1520/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 914/291/22.
4.30 Разом з тим, визначення земель сільськогосподарського призначення та порядок їх використання урегульовано статтею 22 ЗК України, за змістом якої землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (частина 1); до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (частина 2).
4.31 Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
4.32 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 зроблено висновок, що «У статтях 31, 33- 37 ЗК України визначено види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених статтями 31, 33- 37 ЗК України для такого виду використання».
4.33 За змістом статті 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
4.34 У постановах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 473/4413/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 904/1054/19, від 22 січня 2020 року у справі № 468/1498/17-ц зазначено, що «Системний аналіз положень вищевказаних норм дозволяє дійти висновку, що земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо, та визначені у Класифікації видів цільового призначення земель. Проте, за приписами частини п`ятої статті 20, статті 34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах цього виду використання, отже, за умови передачі в оренду земельної ділянки, що за видом використання належить до сінокосіння і випасання худоби, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно для сінокосіння і випасання худоби, тобто в межах виду користування». Підстав для відступлення від вказаних висновків Верховний Суд не вбачає.
4.35 У постанові від 30 липня 2024 року у справі № 917/14/22 Верховний Суд вказав, що «Суди попередніх інстанцій обмежившись посиланням на недоведеність прокурором обставин використання відповідачем спірних земельних ділянок з порушенням їх цільового призначення та наголосивши при цьому на тому, що спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення із визначеним видом цільового призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не надали належної правової оцінки умовам договорів № 1007 та № 1008 (пункти 2 вказаних договорів) та додаткових угод до них, у тому числі, щодо визначного виду використання спірних земельних ділянок, помилково ототожнивши вид цільового призначення із певним видом використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначених у статтях 31, 33- 37 ЗК України, з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження обставин та їх заперечення. Отже, пославшись на те, що доводи прокурора є безпідставними, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на положення частини п`ятої статті 20, статей 31, 33- 37 ЗК України, у відповідній редакції та не врахували правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19».
4.36 Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
4.37 Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
V. Висновки суду.
5.1 Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 27 лютого 2023 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 50 га, яка розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Пунктом 2 договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 50 га, у тому числі 50 га пасовищ. Пунктом 7 договору визначено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.
5.2 Згідно пункту 13 договору, земельна ділянка передається в оренду для: сінокосіння та випасання худоби.
5.3 Цільове призначення земельної ділянки - сільськогосподарського призначення (п. 14 Договору).
5.4 Пунктами 36-37 договору визначено умови припинення дії договору, зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
5.5 Відповідно до п. 40 договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону договору.
5.6 В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 використовував спірну земельну ділянку з порушенням (зміною) виду її цільового використання, в той час як договором оренди вказаної земельної ділянки було чітко визначено цільове призначення земельної ділянки - сінокосіння та випасання худоби.
5.7 Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 сформовано наступну правову позицію: «Земельне законодавство не передбачає, що докази використання земельної ділянки за не цільовим призначенням можна отримати виключно під час виконання своїх повноважень посадовими особами органів Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, зокрема державними інспекторами, чи Держгеокадастру. Тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, встановлення факту нецільового використання земельної ділянки можливе не лише на підставі актів перевірок контролюючого органу, обов`язкових для виконання вказівок (приписів) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про таку охорону, протоколів і постанов про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про таку охорону. Факт нецільового використання земельної ділянки можуть підтверджувати й інші докази».
5.9 бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
5.10 Як передбачено ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
5.11 Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
5.13 Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 274 частиною 4, 280-283 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, поданий в інтересах Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 12.12.2025 року.
Головуюча суддя -