БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/3266/25
Провадження № 2/497/1852/25
У Х В А Л А

про розгляд заяви судді щодо самовідводу

19.12.2025 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі №497/3266/25 (провадження №2/497/1852/25) за позовом Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

12.12.2025 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов і за результатом його автоматизованого розподілу між суддями - сформований у справу №497/3266/25 (провадж. №2/497/1852/25) та був визначений головуючий суддя А.В. Кравцова, якій справа для розгляду була передана працівниками канцелярії суду.

19.12.2025 року головуючий суддя Кравцова А.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та виявивши обґрунтовані підстави, заявила самовідвід від розгляду цього позову з підстав, передбачених п.5ч.1ст.36 ЦПК України - пославшись на те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до рішення 24-ї сесії Болградської районної ради від 30.04.2025р. за №191-VІІІ - є присяжною Болградського районного суду Одеської області на період з 2025 до 2028р.

Розглянувши заяву головуючого судді Кравцової А.В. про самовідвід від розгляду даної справи, та вивчивши список присяжних Болградського районного суду Одеської області на період з 2025 до 2028р., суд дійшов висновку, що вказана заява про самовідвід судді підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, законодавством України визначено, що Присяжний - це громадянин України, який залучається до здійснення правосуддя у складі суду (разом з професійним суддею), щоб забезпечити участь народу у вирішенні справ, особливо тяжких злочинів, і його статус регулюється Конституцією, Кримінальним процесуальним кодексом (КПК) та спеціальними законами про судоустрій, що визначають вимоги (вік, відсутність судимості, володіння мовою) та обов`язки (не розголошувати, дотримуватися порядку), оскільки це не професійна діяльність, а виконання обов`язку. А, статтею 63 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" регламентовано, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом з суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1,2,4-6ч.7ст.56 цього Закону, - як суддя, тобто, в ході розгляду справи входять до складу суду і виконують обов`язки судді (справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до Закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі - виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю ухвалення судового рішення і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених законодавством у сфері запобігання корупції). Цивільним процесуальним кодексом України (ЦПКУ) питання участі присяжних у здійсненні судом правосуддя регулюються статтею 34, яка встановлює обов`язкову участь присяжних (одного судді та двох присяжних) у певних справах окремого провадження (наприклад, усиновлення, визнання недієздатним), надаючи їм усі права судді. А також статтями Кримінального процесуального кодексу (КПКУ), наприклад, як ст.63 (визначення присяжного), ст.387 (відбір присяжних) та інші, - присяжні залучаються до розгляду і кримінальних справ. Розгляд позову за участю судді або якщо відповідачем є суд/суддя, присяжний, - має спеціальну підсудність за ЦПКУ: такі справи передаються до іншого суду вищої інстанції (ухвалою без повідомлення сторін) або вирішуються за загальними правилами, якщо відповідач - суддя ВС, а у ВАКС місцевий суд за місцем розташування ВАКС, причому рішення оскаржується в апеляційному порядку до апеляційного суду, в окрузі якого знаходиться суд першої інстанції; відповідно до п.5ч.1ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 1,2,9ст.40 ЦПКУ визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Розгляд позову, де відповідачем є суддя або присяжний як учасник справи (дій під час виконання обов`язків), підпадає під спеціальні правила підсудності, встановлені процесуальним Законом. Підсудність, загалом, визначається правилами ст.26 ЦПКУ та іншими статтями, що регулюють територіальну юрисдикцію суду, де сторони проживають або де завдано шкоди. Якщо відповідачем є суд або суддя суду, якому справа підсудна за загальними правилами, або присяжний - підсудність розгляду справи визначається ухвалою суду вищої інстанції. Це правило є вимогою чинного законодавства і застосовується з метою уникнення упередженості суду та забезпечити неупереджений розгляд справи, оскільки це безпосередньо стосується функціонування судової системи та уникнення можливого конфлікту інтересів.

Відповідно до п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд, ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). А, згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. Так, при ухваленні судових рішень відносно сторін, судовий розгляд має здійснюватися безсторонніми суддями, тобто, - вільними від будь-яких зв`язків та упередженості чи прихильності, - які можуть вплинути або можуть сприйматися як такі, що впливали на здатність судді ухвалювати незалежні рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в будь-якому спорі. Судова влада має користуватися довірою не лише з боку сторін конкретної справи, але й з боку суспільства в цілому. А суддя має бути не лише реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але й бути вільним від цього і в очах «розсудливого будь-якого стороннього спостерігача». Інакше довіра до незалежності судової влади може бути підірвана.

У зв`язку з вищевказаним, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п.5ч.1ст.36 ЦПК України заявлений у справі суддею самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.36,39,40,41 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Задовольнити заяву про самовідвід судді Болградського районного суду Одеської області Кравцової Алли Валентинівни від розгляду цивільної справи за позовом Болградської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Справу №497/3266/25 (провадж. №2/497/1852/25) - передати для здійснення повторного автоматизованого її розподілу між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Кравцова