Справа № 333/601/17
Провадження № 6/333/405/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі головуючої - судді Варнавської Л.О., за участю секретаря судового засідання Бабак З.І., державного виконавця Рибали О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Рибалко О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи, стягував Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», боржник ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшло подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Рибалко О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи, стягував Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», боржник ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 74690437 з примусового виконання виконавчого листа № 333/601/17 від 08.03.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 44 270,39 грн. Рішення суду боржником у добровільному порядку не виконано, декларацію про доходи та майно не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення, не вчинено. За результатами вжитих виконавцем заходів встановлено відсутність у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, при цьому боржник отримує пенсію, однак заборгованість не сплачує. Боржник не з`являвся на виклики державного виконавця без поважних причин та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а також має чинний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що, на думку державного виконавця, є підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець Рибалко О.С. в судовому засіданні підтримала вимоги подання в повному обсязі.

Заслухавши думку державного виконавця, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.441 ч.1,3 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що у провадженні Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі перебуває виконавче провадження №74690437 з примусового виконання виконавчого листа № 333/601/17 від 08.03.2024 року про стягнення з боржника грошових коштів.

Державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 74690437 були вчинені такі дії щодо примусового виконання рішення суду:

12.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 333/601/17 від 08.03.2024 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 44 270,39 грн.

У постанові про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно у встановлений законом строк, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або подання завідомо недостовірних відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

З метою забезпечення реального виконання рішення суду 12.04.2024 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яка була направлена до банківських та фінансових установ для виконання.

Державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника шляхом направлення відповідних запитів до державних органів та реєстрів, а саме:

- до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів - щодо наявності нерухомого майна;

- до органів МВС - щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів;

- до Державної податкової служби - щодо наявності відкритих рахунків та джерел доходів;

- до Пенсійного фонду України - щодо отримання пенсійних виплат;

- до інших державних органів та установ з метою виявлення майна, доходів або майнових прав боржника.

За результатами отриманих відповідей встановлено, що нерухоме майно та транспортні засоби за боржником не зареєстровані; рахунки в банківських установах наявні, однак кошти на них відсутні; боржник отримує пенсію, проте заборгованість за рішенням суду не сплачує навіть частково; відомості про інші джерела доходу відсутні.

18.12.2024 року та 20.03.2025 року державним виконавцем направлялися виклики боржнику з вимогою з`явитися для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, подання декларації про доходи та майно, а також вирішення питання щодо сплати заборгованості.

Боржник на виклики державного виконавця не з`явилася, причин неявки не повідомила, вимоги виконавця не виконала, що свідчить про ухилення від виконання зобов`язань.

Державним виконавцем було отримано інформацію від Державної міграційної служби України, згідно з якою боржник має чинний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Враховуючи тривале невиконання рішення суду, відсутність добровільної сплати боргу, невиконання законних вимог державного виконавця та ухилення боржника від участі у виконавчих діях, державним виконавцем вжито заходів процесуального реагування, зокрема підготовлено та подано до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною . При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України . Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

У справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Згідно до ч.1, 3 ст.441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Слід зауважити, що словосполучення невиконання боржником судового рішення означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження (висновки Верховного Суду України, узагальнення судової практики щодо розгляду подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року).

Отже, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Разом з тим, з наведених матеріалів не вбачається наявності достатніх та переконливих доказів свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, а саме: подання не містить доказів того, що боржник має реальну можливість виконати рішення суду, але умисно цього не робить; не наведено доказів вчинення боржником активних дій, спрямованих на приховування майна, доходів або перешкоджання виконанню рішення; сам по собі факт неприбуття боржника на виклики державного виконавця та наявність у нього паспорта для виїзду за кордон не є безумовною підставою для висновку про ухилення від виконання зобов`язань; матеріали подання не містять відомостей про намір боржника залишити територію України з метою уникнення виконання судового рішення.

З огляду на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є винятковим заходом, який істотно обмежує конституційне право особи на свободу пересування, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його застосування у даному випадку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем хоча й вчинено передбачені законом виконавчі дії, однак подання не доводить наявності умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, у зв`язку з чим підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись статтями 258, 260-261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Рибалко О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи, стягував Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», боржник ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська