УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2025 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участі секретаря судового засідання Стандартюк О.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача- адвоката Попової К.О., представника відповідача - адвоката Проходи І.В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Попової Катерини Романівни до Акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання договору про іпотечний кредит №375 від 26.12.2006 року припиненим,
ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Попової К.Р. звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання договору про іпотечний кредит №375 від 26.12.2006 року припиненим.
Ухвалою судді від 24.10.2025 відкрито провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання.
24.11.2025 представник позивача подала заяву про забезпечення позову.
В підготовчому засіданні позивач та представник позивача заяву підтримали та просили його задовольнити.
В підготовчому засіданні представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.
У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дій, які здійснюються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.
Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення вчинення виконавчих дій та порядок вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій, а саме зупинення вчинення виконавчих дій вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.
Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій до компетенції виконавця, а не суду.
Передбачене п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову.
Одночасно суд не вправі вжити заходи забезпечення заяви шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення вчинення виконавчих дій, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця.
Крім того, слід відмітити, що неможливо зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, виданого судом на виконання рішення, яке вже набрало законної сили. Такий захід забезпечення позову неприпустимий, оскільки це суперечить принципу остаточного виконання судових рішень.
При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів щодо зупинення виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця, а тому заявник не позбавлений права на звернення до виконавця із відповідною заявою.
Крім того, учасник виконавчого провадження (боржник) не позбавлений права оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність виконавця, зокрема, щодо відмови зупинити вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 18,149-153,353 ЦПК України, суд , -
В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Попової Катерини Романівни до Акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання договору про іпотечний кредит №375 від 26.12.2006 року припиненим- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В.Воробйов