Справа №489/5792/17
Провадження №2/489/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частки у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації та визнання права власності на частку майна

встановив.

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: припинити право власності ОСОБА_2 на частки на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частки на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач посилається на те, що у зв`язку з тим, що відповідач в даній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, не дбає про квартиру. Відповідно до експертного будівельно-технічного дослідження № 125-077 виготовленим за адвокатським запитом судовим експертом Лесків С.А. виділити в користування співвласнику з ідеальною часткою частини квартири АДРЕСА_1 не надається можливим, оскільки неможливо виділити частину існуючих підсобних приміщень. Зазначає, що він пропонував відповідачу викупити у нього частку зазначеної квартири, виходячи з висновку про вартість майна за ринковою ціною за 50000 грн. 00 коп. Однак позасудовим порядком вирішити вказане питання неможливо, оскільки відповідач не скористався пропозицією досудового врегулювання спору.

Ухвалою суду від 05.12.2017, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.12.2017, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.02.2018, відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.02.2018, надано дозвіл на внесення коштів на депозитний рахунок.

Ухвалою суду від 26.02.2018, виправлено описку в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 26.03.2018, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.04.2018, проведено заочний розгляд справи.

11 квітня 2018 року винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Ухвалою суду від 26.09.2019, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначено заяву до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.11.2019, скасовано заочне рішення та призначено справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.06.2020, призначено судову товарознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.02.2021, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.05.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28.03.2023, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.03.2025, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.09.2025, надано дозвіл на внесення грошових коштів на депозитний рахунок.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки квартири від 29.09.2016 р. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1027.

Співвласником іншої частки квартири (1/4 частки) є ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 р. по справі провадження якого №2/489/1786/17., зареєстровано в державному реєстрі за індексним №32315220 від 10.11.2016 р.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.12.2017 р., технічним паспортом на квартиру.

Згідно висновку експерта № 20-772 судової оціночно будівельної експертизи від 17.12.2020, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на момент проведення експертизи, складає 651 768 грн. без ПДВ.

Норми права та мотиви їх застосування.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною другою цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно частини першої статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в статті 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

З аналізу судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо.

Частка відповідача у спірному майні становить 1/4, частка позивача 3/4, тобто частка відповідача є незначною та виділити її в натурі є неможливим з технічної точки зору, спільне користування та володіння майном між сторонами теж є неможливим.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Згідно довідки Форми № у спірній квартирі зареєстрований позивач, його мати ОСОБА_3 та дідусь ОСОБА_4 (а.с.66).

Відповідно до копій розрахункових книжок, всі витрати по оплаті комунальних послуг, газо-, тепло та водопостачання несе позивач (а.с. 46-65).

Відповідач у квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе.

Висновком про вартість майна складеному експертом-оцінювачем ТОВ «Антан-Юг» ОСОБА_5 , визначено вартість квартири АДРЕСА_1 яка складає 200 400 гривен, відповідно вартість частки станом на дату оцінки складає 50100 грн. (а.с.9).

Згідно висновку експерта № 20-772 судової оціночно будівельної експертизи від 17.12.2020, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на момент проведення експертизи, складає 651 768 грн. без ПДВ., відповідно вартість частки станом на дату оцінки складає 162942 грн.

Вказаний висновок відповідачем не оспорювався, проти визначеної експертом вартості він не заперечував, альтернативної оцінки нерухомого майна не надав.

Судом встановлено, що сторони, які є співвласниками спірного житла не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, а встановлені обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном. Зокрема, позивач фактично позбавлений можливості ефективно розпоряджатись належним йому майном і реалізувати свої права щодо розпорядження квартирою (продати, передати у користування або заставу), оскільки квартира є неподільною річчю та у даному випадку не може використовуватись сторонами спільно. Також встановлено, що позивач іншого власного житла не має.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, так як припинення частки відповідача на житлову квартиру, яка складає 1/4 та є незначною, із виплатою її вартості, не призведе до порушення прав та інтересів відповідача.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

На вимогу норм діючого законодавства та на виконання ухвали суду про зобов`язання внесення коштів, ОСОБА_1 вніс на рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області вартість частки спірної квартири у розмірі 50 100 грн., що підтверджується квитанцією №25 від 07.03.2018 року та 112842,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 25.09.2025. Всього загальна сума складає 162942,00 грн.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що частка відповідача у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування квартирою, відповідач у спірній квартирі не проживає, та фактично не заперечує проти сплати компенсації за його частку у спільному майні, а також те, що позивачем внесено на депозитний рахунок вартість належної відповідачу частки, суд вважає за можливе припинити за відповідачем право власності на 1/4 частку у спільному майні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення даного позову та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частки у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації та визнання права власності на частку майна задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Територіальне управління державної судової адміністрації в Миколаївській області повернути ОСОБА_2 кошти в розмірі 162942 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот сорок дві) гривень 00 (нуль) копійок, внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок згідно квитанції № 25 від 07 березня 2018 року та платіжної інструкції № 0.0..1 від 25.09.2025.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено «16» грудня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева