Провадження №2/592/3861/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Леоненко К.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18 920 грн 00 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 422 грн 40 коп..

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.08.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір №-429515 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов договору сума кредиту, становить 5 500 грн 00 коп., початковий строк кредитування, становить 23 днів, дисконтна відсоткова ставка, становить 2% на добу за початковий строк, базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений. В подальшому строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 04.09.2021 до 02.12.2021, за ставкою 2,2% на добу. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав в особистому кабінеті як банківську картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 429515 від 12.08.2021.Відповідач отримав кошти, але свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позовної заяви (30.10.2025) утворилась заборгованість у розмірі 18 920 грн 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 500 грн 00 коп., по процентам у розмірі 13 420 грн 00 коп..

Ухвалою Ковпаківського районного суду від 04.11.2025 відкрито провадження та призначено судовий розгляд у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 10-00 год. 04.12.2025.

04.12.2025 від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання.

В подальшому судовий розгляд відкладено на 09-50 год. 16.12.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з позовною заявою просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

15.12.2025 представник відповідача подав пояснення по справі, в яких позов визнав частково. Заперечення мотивував тим, що позивачем невірно нараховано розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Також вважали, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому просив відмовити у задоволенні позовним вимог в частині стягнення відсотків, а також відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з таких підстав:

Судом установлено, що 12.08.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір №-429515 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов договору сума кредиту, становить 5 500 грн 00 коп., початковий строк кредитування, становить 23 днів, дисконтна відсоткова ставка, становить 2% на добу за початковий строк, базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений. В подальшому строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 04.09.2021 до 02.12.2021, за ставкою 2,2% на добу.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав в особистому кабінеті як банківську картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 429515 від 12.08.2021.

12.08.2021 грошові кошти у сумі 5 500 грн 00 коп. були перераховані на банківську карту АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_2 , відкриту на відправник ТОВ «КОШЕЛЬОК», про що свідчить інформація АТ «ТАСКОМБАНК» про підтвердження платежу.

Відповідач користувався кредитними коштами позивача, однак належним чином не повертав кредит та не сплачував проценти.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на дату подання позовної заяви (30.10.2025) утворилась заборгованість у розмірі 18 920 грн 00 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 500 грн 00 коп., по процентам у розмірі 13 420 грн 00 коп..

Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 626, 628, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Аналізуючи наведений зміст положень Кодексу суд констатує, що кредитний договір може буди укладений шляхом приєднання до згідно умов встановлених у відповідних формулярах. Такі формуляри зокрема мають містити умови надання кредиту, відповідний розмір кредитної ставки, умови повернення тощо.

Наведені положення закону дають підстави стверджувати, що передбачено таке зобов`язання як кредит. Так передбачено надання коштів у кредит за яким кредитор зобов`язується надати кошти, а боржник має повернути у встановлений строк та сплатити проценти за користування. При цього закон передбачає, що сторони зобов`язані виконувати свої обов`язки належним чином. Боржник має виконати свої обов`язки належним чином та у строк.

За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України судовим способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тобто заявлена сума боргу може бути стягнута за рішенням суду.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі аналізу зазначених положень суд констатує, що доведеність обґрунтованості вимог та заперечень покладається на сторони. Так кредитний договір був укладений між сторонами на умовах приєднання відповідача до запропонованого договору. Сам кредитний договір містив усі істотні умови договору. Відповідач знав про умови та наклав свій цифровий підпис на зазначені правочини, тобто підписав його. З цього вбачається, що договір був укладений до його підписання, а відповідач ознайомився зі змістом правочину. Позивач подав усі докази на підтвердження правовідносин з відповідачем. Представник відповідача у поясненнях на позовну заяву не спростував факт отримання кредитних коштів відповідачем. Також не спростовано розмір заборгованості по процентам, заявлених позивачем, не надано розрахунку такої заборгованості, доказів на підтвердження чи відсутності заборгованості. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

З наведених положень закону та встановлених обстави вбачається, що відповідач отримав кошти у кредит, але не повернув їх належним чином та не сплатив проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 18 920 грн 00 коп..

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)

Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір від 12.02.2025 про надання правової допомоги укладений між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та АБ «Герман Гурський та партнери»; додаток до договору про надання правової допомоги від 15.10.2025 відповідно до якого вартість послуг складає 10 000 грн 00 коп., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гурського Г.Ю.; довіреність у порядку передоручення видану ТОВ «КОШЕЛЬОК» на ім`я адвоката Гурського Г.Ю..

Представник відповідача в своїх поясненнях вважав, що заявлені представником позивача судові витрати не були фактичними і неминучими, а їх розмір вважав необґрунтованим. Тому просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 7 000 грн 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

З обставин справи вбачається, що спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням обов`язку відповідачем. За своїм характером спір не становить істотної складності, а справа визначена судом малозначною. За характером правовідносин підготовка такого позову не може становити складність. Більше того такий спір є типовим та непоодиноким, що вказує на те, що не потрібно часу для підготовки до справи. Усі докази долучені до справи створені саме позивачем, що вбачається з доданих документів. Це теж вказує на те, що немає необхідності у витраті значного часу на їх формування саме представником. Копію позову відповідачу направлено позивачем, але згідно договору про надання правової допомоги це входить у оплату адвоката.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у додаток до договору про надання правової допомоги від 15.10.2025 на загальну суму 10 000 грн 00 коп., а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 3 000 грн 00 коп.

Підстав для стягнення з відповідача ще 7 000 грн 00 коп. суд не вбачає.

Крім того, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп. судового збору.

На підставі зазначеного і керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 89, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (місцезнаходження за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8 А, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (місцезнаходження за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8 А, ) 18 920 грн 00 коп. заборгованості, 5 422 грн 40 коп. відшкодування витрат, а всього 24 342 грн 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19.12.2025.

Суддя Владислав КОСТЕНКО