Справа № 466/6512/25 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р
Провадження № 22-ц/811/3615/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Багрія Олега Любомировича на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року в складі судді Волоско І.Р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капатал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У липні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №399424512 від 29 грудня 2019 року у розмірі 28 519 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29.12.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 399424512 на суму 20 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W4JN969R. Згідно із умовами Кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 20 000,00 грн 29.12.2019 на банківську карту № 4149-62ХХ-XХХХ-0741 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні Кредитного договору.

28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладений Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 82 від 11.06.2020, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладений Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 28519,50 грн.

Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 28519,50грн, яка складається з: 15416,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 13103,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Зважаючи на вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також стягнути понесені судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 399424512 від 29.12.2019 у розмірі 28 519,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ`суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року задоволено заяву ТОВ «Юніт Капітал» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Судові рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Багрій О.Л. Вважає, що судом при ухваленні рішень було допущено неправильне дослідження та оцінка доказів.

Зокрема, на переконання апелянта, суд дійшов помилкового висновку, що первісний кредитор виконав свій обов`язок перед відповідачем щодо перерахування коштів. Долучена до позовної заяви копія платіжного доручення не містить відмітки банку про прийняття її до виконання, а довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не підтверджує факт здійснення платежу. Докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вважає, що у позивача не виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором, адже таке набуто ним на підставі ланцюжка правочинів, за яким таке право не могло бути переданим, оскільки на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача ще не виникло (не відбулося прострочення виконання).

Зауважує, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував, що позивачем належним чином не доведено розмір заборгованості, оскільки доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не містить усіх складових заборгованості, зокрема не зазначено бази нарахування процентів, періоду нарахування процентів, розмір процентів, застосваного за період прострочення.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник ОСОБА_1 адвокат Багрій О.Ю. просить скасувати додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В обґрунтування доводів скарги покликається на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. не є підтвердженими документально, не обґрунтовані, не відповідають ринковим цінам в аналогічних послугах, не співмірні з обсягом наданих послуг, не відповідають критеріям розумності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зокрема, вказує на те, що позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок скаржника суми в розмірі 20000 грн.. В свою чергу, скаржником жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Розрахунки заборгованості, надані попереднім кредитором є беззаперченим доказом існування заборгованості. Також вказує, що позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимог, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог. Зокрема, врахував, що до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором № 399424512 від 29.12.2019 року згідно договорів факторингу, у яких передбачалась можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

Оскільки станом на час звернення до суду відповідач не сплатив заборгованість за Кредитним договором № 399424512 від 29.12.2019, ні первісному кредитору, ні позивачу, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та вирішив про стягнення 28 519,50 грн, з яких 15 416,00 грн - заборгованість по тілу кредиту та 13 103,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.06.2025-25.06.2025.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 29.12.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 399424512 на суму 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нарахованих згідно п. 1,4 цього Договору.

Кредит надається строком на 30 днів (п. 1.3).

Згідно із п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитомздійснбється у розмірі 0,40 % процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору.

Пунктом 2.1.5 Договору передбачено право товариства у разі продовження сторонами строку надання кредиту та строку дії Договору, за згодою позичальника змінити процентну ставку за користування кредитом на період продовження.

Водночас, згідно із п. 2.2.1.3 позичальник має право звернутися до товариства з проханням про продовження строку надання кредиту та/або реструктуризації зобов`язань за Договором.

За порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пенб в розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.1 Договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті товариства.

У п. 4.2 сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений у п. 1.3 Договору, або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 1.4-1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 % за кожен день користуваня кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту.

У пункті 4.3. сторони погодили, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 %розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого в п. 1.3 Договору.

У пункті 4.4 Договору сторони погоджуються, що проценти, нааховані згідно п. 4.2. та п. 4.3 Договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

Пунктом 4.5 Договору, визначено, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Кредитний договір укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W4JN969R.

Згідно із умовами Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн 29.12.2019 на банківську карту № 4149-62ХХ-XХХХ-0741 Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.

Додатковою угодою від 28 січня 2020 року до Договору №399424512 від 29.12.2019, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором на (30) тридцять днів. На дату укладання цієї угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користуваня кредитом. Водночас згідно п. 3 Додаткової угоди починаючи з 28.01.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,34% в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно Додаткової угоди. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою.

Додатковою угодою від 01.03.2020 до Договору №399424512 від 29.12.2019, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором на (30) тридцять днів. На дату укладання цієї угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користуваня кредитом. Водночас згідно п. 3 Додаткової угоди починаючи з 27.02.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,34% в день від суми кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно Додаткової угоди. Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою.

Додатковою угодою від 28.04.2020 до Договору №399424512 від 29.12.2019 у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору №399424512 від 29.12.2019 та зверненням позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 15678,07 грн. на 150 днів. Згідно із п. 2 цієї угоди, загальна сума заборгованості, вказана в п. 1 Додаткової угоди, є фіксованою, а будь-які нарахування по договору припиняються. Водночас, згідно п. 5 цієї угоди пр порушенні позичальником графіку сплати заборгованості, визначеного п.3 цієї угоди, дана додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а договір продовжує діяти без врахування її умов.

28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. Додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2021. Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2023.Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №82 від 11.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 27209,15 грн., з яких 15416,00 грн. тіло кредиту та 11793,15 грн. відсотки.

05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1).

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Згідно п. 8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1, тобто з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за їх наявності) цього договору, та закінчується 04 серпня 2021 року.

Додатковою угодою від 03.08.2021 №2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 року.

Додатковою угодою від 30.12.2022 року №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 року включно.

На виконання умов Договору факторингу ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписали Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023, за яким від ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги на суму 28519,50 грн., з яких 15416,00 грн. тіло кредиту та 13103,50 грн. відсотки.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором 399424512 від 29.12.2019 року.

Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу 3 відТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 28 519,50 грн, з якиз 15416,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 13103,50 грн. заборгованість за відсотками.

Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.

Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором №399424512 від 29.12.2019, виданої ТОВ «Юніт Капітал», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 28519,50 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 15416,00грн., заборгованості по відсоткам 13103,50 грн.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі наведених вище фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено факт укладання правочину.

Матеріали справи містять докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 20000,00 грн. та користування такими протягом строку їх надання, в період продовження строку кредиту, тобто до 28.03.2020 включно.

Тому доводи скарги в частині відсутності доказів надання кредитних коштів на увагу не заслуговують.

Також, як свідчать матеріали справи, відповідач звертався до первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про продовження строку дії кредиту двічі, коного разу на 30 днів, сплачуючи при цьому відсотки за користування кредитними коштами.

Так, з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що позичальником сплачено: 28.01.2020 2400,00 грн. відсотків, 01.03.2020 8844,00 грн. відсотків та 27.04.2020 22020,00 грн, частина з яких в сумі 4584,00 грн. була спрямована на погашення тіла кредиту та 17436,00 грн. на погашення відсотків. Таким чином, заборгованість та тілом кредиту становить 15416,00 грн.

Перевіряючи розмір заборгованості за відсотками, колегія суддів враховує умови кредитного договору №399424512 від 29.12.2019 та умови додаткових угод до Кредитного договору №399424512 від 29.12.2019.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 наданий кредит в сумі 20000,00 грн. строком на 30 днів, із сплатою 0,4% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що в загальному за 30 днів становить 2400,00 грн. і які були позичальником сплачені 28.01.2020 року за умовами додаткової угоди від 28.01.2020 до договору №399424512 від 29.12.2019 р. Вказаний розмір відсотків та період узгоджується з умовами Договору №399424512 від 29.12.2019 р та розрахунком заборгованості. В подальшому, у зв`язку з укладенням додаткових угод від 28.01.2020 та 01.03.2020 про продовження строку кредитування двічі на тридцять днів, позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 1,34% в день від суми кредиту. Тобто, розмір відсотків за період з 28.01.2020 по 27.03.2020 року включно становить 16080,00 грн. (20000*1,34%*60=16080).

З наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 сплатив 01.03.2020 8844 грн та 27.04.2020 17436,00 грн., що в загальному становить 26280,00 грн. Отже, заборгованість за відсотками була повністю погашена позичальником.

Водночас, як вбачається із розрахунку заборгованості, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після закінчення дисконтного періоду, що фактично є закінченням строку кредитування, згідно з умовами договору, який було продовжено відповідачем, продовжував нараховувати проценти за процентною ставкою 1,7% за кожен день користування кредитом.

При цьому, відповідно до умов кредитного договору, вказані нарахування є процентами за користування грошовими коштами у розумінні частини 2 статті 625 ЦК України (п.4.4).

Тобто кредитодавець фактично ототожнив відсотки за користування кредитними коштами з відсотками, які підлягають сплаті боржником за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 в п. 95-108 вказано щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, враховуючи правову природу останніх.

З наведеного слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом обмежене умовами самого кредитного договору, у даному випадку, нарахування відсотків могло відбуватись лише за період з 29.12.2019 по 27.03.2020.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторона позивача просила суд стягнути з відповідача заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту та з заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вимог про стягнення з відповідача грошових коштів за прострочення виконання зобов`язань, встановлені охоронною нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовна заява не містить.

Суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення відсотків за користування кредитом, в той час як нараховані за межами строку кредитування проценти не є процентами за користування кредитом, а згідно пункту 4.4 кредитного договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, а отже позов в цій частині не підлягав задоволенню.

З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом після 28.03.2020, тобто поза межами строку кредитування.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість лише по тілу кредиту в сумі 15416,00 грн.

Щодо відступлення прав вимог за кредитним договором, то колегія суддів зазначає, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Колегія суддів зазначає, що надані копії договорів факторингу, додаткові угоди, витяги з реєстру боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Щодо тверджень скаржника про те, що у позивача відсутнє право вимоги за кредитним договором № 399424512 від 29.12.2019, так як договір укладений з відповідачем пізніше, ніж договори факторингу між ТОВ «Манівел швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», колегія суддів зазначає, що надані договори факторингу є рамковими угодами та підтверджують згоду їх сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу.

Тобто приписи відповідних договорів факторингу діють не лише під час їх укладення, а й протягом усього періоду строку дії таких правочинів. Відтак, права вимоги за кредитними договорами, які було укладено пізніше, ніж відповідний договір факторингу, можуть бути відступлені у порядку, визначеному такими договорами факторингу у спосіб укладення додаткових угод до них під час строку їх дії, що й мало місце у даній справі.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що відповідні договори факторингу, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося.

Відтак, ТОВ «Юніт Капітал» підтвердив свій процесуальний статус позивача щодо права вимоги за кредитним договором№ 399424512 від 29.12.2019.

З огляду на ту обставину, що судом першої інстанції задоволено позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №399424512 від 29.12.2019 року у повному обсязі, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цих позовних вимог, рішення суду першої інстанції, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 та стягнення з останнього на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості в розмірі 15416,00 грн. за тілом кредиту. В решті в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасував рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 54,05%, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції у вигляді судового збору у сумі 1309,41 грн.

Позивач у свою чергу повинен відшкодувати відповідачці судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 942,89 грн, виходячи із того, що вимоги апеляційної скарги задоволені частково.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, і тоді сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на наведене, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 366 грн. 52 коп (1309,41-942,89=366,52)

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що представник ТОВ «Юніт Капітал» адвокат Тараненко А.І. у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представництво інтересів ТОВ «Юніт Капітал» в суді першої інстанції здійснював адвокат Тараненко Артем Ігорович, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, додатковою угодою №2 від 05.06.2025 до договору про надання правничої допомоги №05/06/2025 від 05.06.2025, довіреністю від 05.06.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025р.

Аналізуючи надані адвокатом Тараненком А.І. докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що у акті приймо-передачі наданих послуг адвокатом наведено перелік наданих правових та юридичних послуг, серед яких: складання позовноїзаяви (2 год) 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості (2 год) 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту (1 год) 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок боржника (1 год) 500 грн. В акті прийому-передачі наданих послуг сторони підтвердили, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення витрат на правничу допомогу.

Однак, зважаючи на те, що судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Юніт Капітал», з ОСОБА_1 підлягає стягненню 3700,00 грн витат на правничу допомогу, що буде відповідати вимогам пропорційності до задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Багрій О.Л. необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,-

ухвалив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Багрія Олега Любомировича задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №399424512 від 29.12.2019 року в розмірі 15416 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 366 грн. 52 коп. судового збору та 3700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, загалом 4066 (чотири тисячі шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тектсу постанови.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк