Справа № 541/4089/24
Провадження №2/525/583/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», представник позивача Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Процент» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 07.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №617-542-1, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн., строком на 365 днів, до 06.10.2024, шляхом переказу коштів на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір був підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.

Відповідач порушуючи умови кредитного договору не повернула суму кредиту, не сплатила нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Заборгованість за кредитним договором станом на 06.11.2024 становить: 3000 грн. заборгованість за кредитом та 35175 грн. заборгованість за нарахованими процентами.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №617-542-1 від 07.10.2023 у розмірі 38175 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

30.09.2025 судом скасоване заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 07.04.2025 по справі №541/4089/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», представник позивача Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.10.2025.

21.10.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , поданий її представником адвокатом Тисячник Р.Р. Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи свою позицію по справі, відповідач посилається на те, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору між сторонами. Проценти за кредитним договором вважає надмірно завищеними, умови договору в цій частині такими, що суперечать принципам добросовісності, розумності та є несправедливими. Матеріали позовної заяви не містять доказів ознайомлення відповідача з Правилами надання грошових коштів, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг були надані відповідачу для ознайомлення. Позивачем не доведено факту перерахування відповідачу кредитних коштів, що свідчить про неукладеність договору. Крім того посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу позивача у розмірі 10000 грн. є неспівмірним із складністю справи та останні підлягають зменшенню.

22.10.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що договір №617-542/1 від 07.10.2023 укладений згідно вимог чинного законодавства, підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Нарахування відсотків здійснювалося згідно умов укладеного договору із розрахунку 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Витрати на правничу допомогу понесені позивачем підтверджені належними доказами, узгоджуються з умовами укладеного договору про надання правничої допомоги. Позивач просив позов задовольнити повністю.

28.10.2025 судом поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк для подання відзиву, прийнято відзив та відповідь на відзив, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 02.12.2025.

У судове засідання 02.12.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Руденко К.В. подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 196).

Представник відповідача адвокат Тисячник Р.Р. у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника ( а.с. 165-169).

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом установлено, що 07.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №617-542-1, згідно з умовами якого, Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 3000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка становить 1277,5%). Строк надання кредиту - 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів -кожні 30 днів. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб, що належить позичальникові. Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Вказаний договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Даний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (а.с. 11-16).

Відповідно до Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua, виданого ТОВ «ФК «Процент», сторони вчинили дії в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо укладення кредитного договору №617-542-1 від 07.10.2023 (а.с. 23, 24).

Відповідно до копії квитанції №662098408 від 07.10.2023, ТОВ «ФК «Процент» перерахувало відповідачці грошові кошти у розмірі 3000 грн. за договором №617-542-1 на умовах фінансового кредиту (а.с. 17).

Відповідно до інформації наданої АТ «А-Банк», ТОВ «ФК «Процент» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останній кредит в розмірі 3000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку (а.с. 98-100).

Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №617-542-1 від 07.01.2023, станом на 06.10.2024 ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 38175 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за сумою кредиту; 35175 грн. заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом (а.с. 18-22).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18), вказано, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі)».

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріалами справи доводиться, що 07 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено договір №617-542-1 про надання споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала 3000 грн., на споживчі потреби, строком на 365 днів.

Відповідно до умов вказаного договору в п. 1.2. сторони узгодили, що процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожний день ( річна процентна ставка становить 1277,5%) користування кредитом.

Наявні в матеріалах справи копії договору про надання споживчого кредиту №617-542-1, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки доводять факт обізнаності позичальника з умовами договору, визначеною відсотковою ставкою. Вищевказані документи скріплені підписом ОСОБА_1 , що свідчить про її згоду з запропонованими умовами.

Посилання сторони відповідача на норми статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, які можуть бути визнані недійсними відхиляються судом.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У даному випадку кредитний договір укладений на визначений термін, за який позичальник повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Штрафні санкції за договором кредитною установою не нараховувались.

При цьому, за своєю правовою природою проценти та їх розмір відносяться до істотних умов договору, які мають стороною позичальника усвідомлюватися і при їх узгодженості, останній підписує запропонований кредитний договір, що і було зроблено в даному випадку.

Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки оспорювані пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін.

Посилання відповідача на ті обставини, що вона не підписувала кредитний договір та коштів не отримувала, стороною відповідача не доведено, жодних доказів, які б підтверджували обставини, які викладені у відзиві на позов, суду не надано.

Статтею 13 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вищевикладеного, суд приймає до уваги розрахунок позивача та приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи об`єктивно підтверджено, що позивач у справі у зв`язку з розглядом даної цивільної справи поніс витрати на правову допомогу, розмір яких складає 10000 грн., що підтверджується договором №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, укладеним між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко К.В., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреністю ТОВ «ФК «Процент», витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року від 24.07.2024, копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №741 від 25.07.2024, згідно якого ТОВ «ФК «Процент» перерахувало на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80000 грн., на оплату послуг за надання юридичних послуг по Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 згідно акту №2 від 24.07.2024 (а.с. 44-45, 46, 47, 48, 49).

Відповідач у відзиві на позов посилалася на неспівмірність витрат на правничу допомогу складності справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Відповідно до витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 до Договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, у відповідності до умов Договору, виконавець підготував позовні заяви про стягнення заборгованості з боржників замовника: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором №617-542-1 від 07.10.2023 та клопотання про витребування доказів 9000 грн.; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за Кредитним договором №617-542-1 від 07.10.2023 1000 грн.

Суд ураховує, що дана справа є типовою та малозначною, по даній категорії справ мається стала судова практика, представник позивача є професійним адвокатом з досвідом роботи. Адвокатський запит та клопотання про витребування доказів є тотожними за змістом. Вартість понесених витрат на складання позовної заяви у типовій, малозначній справі у розмірі 9000 грн. є такими, що не співмірні зі складністю справи та ціною позову.

Таким чином, суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у іншій частині вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №617-542-1 від 07.10.2023 у розмірі 38175 ( тридцять вісім тисяч сто сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір у розмірі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі) гривень.

У іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», юридична адреса: вулиця Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112, ;

представник позивача: адвокат Руденко Костянтин Васильович, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 видане Радою адвокатів Полтавської області 23.10.2018;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

представник відповідача: адвокат Тисячник Рузанна Робертівна, РНОКПП НОМЕР_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002821 видане 19.11.2024 Радою адвокатів Запорізької області, адреса: бульвар Центральний, 8/53, м. Запоріжжя.

Повне рішення суду складено 12.12.2025.

Суддя Я.В. Прасол