Справа № 490/6900/25
н/п 2/490/4045/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кащенка С.О., представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" - адвоката Кирдана А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ, про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заяваподана в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Кащенком С.О., до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ, про захист прав споживачів.

В обгрунтування вимог представник позивачки зазначає, що 28.01.2020 року між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір фінансового лізингу № NKJBA!00000672. Відповідно до додатку 1 до договору фінансового лізингу № NKJBA!00000672 специфікації майна, відповідач передає позивачу у лізинг транспортний засіб Audi a4, 2011 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , вартість якого на момент укладання договору складала 281000 грн. Відповідно до пункту 2.2. договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов договору.

12.11.2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачем та довіреною особою Банку. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по договору фінансового лізингу № NKJBA!00000672 від 28.01.2020 року були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі платежі за договором лізингу, а предмет лізингу - автомобіль марки Audi a4, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , разом з відповідними документами передано у власність лізингоодержувачу.

Крім того 12.11.2024 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (продавцем) та позивачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу. Відповідно до пункту 1.1. цього договору, у зв`язку із повним розрахунком між покупцем та продавцем лізингу, шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар (автомобіль марки Audi a4, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 ), а покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.3 договору купівлі-продажу предмету лізингу покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього договору здійснити перереєстрацію товару на своє ім`я. 12.11.2024 року, складено акт приймання-передачі транспортного засобу марки Audi a4, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 .

В подальшому, позивачка звернулася до Регіонального сервісного центру з метою перереєстрації автомобіля на своє ім`я, проте 04.12.2024 року отримав відмову з посиланням на те, що станом на 04.12.2024 року в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», проведення перереєстрації не є можливим. Єдиною підставою для відмови позивачу у перереєстрації транспортного засобу стало те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» знаходиться у Єдиному реєстрі боржників.

Представник позивачки посилаючись на положення статті 41 Конституції України, статей 321, 328, 392 ЦК України, з метою захисту прав позивачки як споживача, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Audi a4, 2011 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

26.08.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді від 28 серпня 2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

05.09.2025 року до суду надійшли пояснення представника Головного сервісного центру МВС, в яких зазначено, що позивач звернувся до ТСЦ МВС № 4841 з метою перереєстрації автомобіля на своє ім`я, проте 04.12.2024 року отримав відмову з посиланням на те, що станом на 04.12.2024 року в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", проведення перереєстрації не є можливим. Отже, єдиною підставою для відмови позивачу у перереєстрації транспортного засобу стало те, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" знаходиться у Єдиному реєстрі боржників.

Згідно статті 34 Закону "Про дорожній рух", у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії , про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

Пунктом 15 Порядку №1388 визначено, що у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження"; транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження"; транспортний засіб придбано в порядку, установленому статтею 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"; транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. №985.

В свою чергу, на момент виникнення спірних правовідносин АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було внесено до Єдиного державного реєстру боржників.

Встановлена Законом України "Про дорожній рух" та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, заборона на здійснення перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу, зареєстрованого за особою, яка є боржником та перебуває в Єдиному реєстрі боржників, покликана убезпечити вибуття майна такої особи боржника.

З огляду на зазначене, представник Головного сервісного центру МВС просить розглянути справу з врахуванням даних пояснень.

05.09.2025 року до суду надійшла заява представника Головного сервісного центру МВС про розгляд справи без його участі.

22.10.2025 року до суду надійшли пояснення (відзив на позов) від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Кирдан А.В. в яких зазначено, що Банк не погоджується з позовними вимогами, які пред`явлені до нього оскільки право власності позивача на транспортний засіб Audi a4, 2011 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , жодним чином не заперечується. Всі документи, які були необхідні для перереєстрації автомобіля з боку Банку було підписано і передано Позивачу. Крім того, враховуючи той факт, що відповідно до закону позивач вже є власником транспортного засобу, звертає увагу суду, що обраний позивачем (фактично - про встановлення факту права власності) спосіб захисту прав не є ефективним.

Також представник відповідача вказує на помилковість визначення позивачем належного відповідача, оскільки між цими сторонами по справі відсутній предмет спору, відповідач (Банк) прав позивача не порушував, не оспорював, в реєстрації не відмовляв. Докази порушених або невизнаних прав позивача з боку АТ КБ ПриватБанк у матеріалах справи та у позовній заяві відсутні.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ КБ ПриватБанк в повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.10.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав з підстав наведених в ньому, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позов, просив у задовленні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з досліджених судом доказів 28.01.2020 між відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк/Відповідач) та позивачкою ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу №NKJBA!00000672 (далі договір №NKJBA!00000672).

Відповідно до додатку 1 (специфікації) до договору фінансового лізингу №NKJBA!00000672, відповідач передає позивачу у лізинг транспортний засіб Audi A4, 2011 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , вартість якого на момент укладання договору складала 281000 грн.

Відповідно до пункту 2.1. статті 2, Договору №NKJBA!00000672, Банк зобов`язується набути у власність вказаний Лізингоодержувачем ТЗ, і надати Лізингоодержувачу, це майно за плату в тимчасове користування.

За пунктом 3.1. статті 3, Договору №NKJBA!00000672, Лізингодавець, реєструє ТЗ на своє ім`я.

Відповідно до пункту 2.2. договору №NKJBA!00000672 лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов договору.

12.11.2024 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по договору фінансового лізингу № NKJBA!00000672 від 28.01.2020 року були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі платежі за договором лізингу, а предмет лізингу - автомобіль Audi A4, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , разом з відповідними документами передано у власність лізингоодержувачу.

Крім того 12.11.2024 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (продавцем) та позивачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу. Відповідно до пункту 1.1. цього договору, у зв`язку із повним розрахунком між покупцем та продавцем за предмет лізингу шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар (автомобіль Audi A4, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , 2011 року випуску), а покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.3 договору купівлі-продажу предмету лізингу покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього договору здійснити перереєстрацію товару на своє ім`я. Позивач звернувся до ТСЦ МВС № 4841 з метою перереєстрації автомобіля на своє Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.09.2025 2 ім`я, проте 04.12.2024 року отримав відмову з посиланням на те, що станом на 04.12.2024 року в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", проведення перереєстрації не є можливим.

Згідно Наказу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №NKJBA!00000672 від 11.11.2024, визначено (далі - Наказ): провести перереєстрацію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» транспортний засіб Audi A4, VIN НОМЕР_1 , головному бухгалтеру зняти зазначений автомобіль з балансу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для подальшої перереєстрації на ОСОБА_1 , доручити перереєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 та оформити документи, що стосуються транспортного засобу (акти, заяви тощо), без використання печатки АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

12 листопада 2024 року, складено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу №NKJBA!00000672, згідно з яким предмет лізингу - автомобіль Audi A4, номер кузова НОМЕР_1 разом з відповідними документами передано у власність позивачці.

При цьому, відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивачці було видано: Довіреність від 12.11.2024 для перереєстрації транспортного засобу; довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.11.2024 вих. №20.1.0.0.07-241110/248 про повне виконання Договору фінансового лізингу та про надання пакету документів щодо переоформлення транспортного засобу згідно інструкції на порталі ГЦС МВС України; Довідку від 15.11.2024 №48/1660 про перебування транспортного засобу на військовому обліку (про те що ТЗ знятий з військового обліку).

В подальшому, позивачка звернулася із заявою до ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГЦС МВС) в особі територіального сервісного центру МВС №4841 (ТСЦ МВС № 4841) з питання перереєстрації автомобіля на своє ім`я, проте отримала відмову з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника).

25.12.2024 відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом вих. №20.1.0.0.07-241224/841 повідомив позивачку, що: «Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) приносить свої вибачення за тимчасові незручності. Запевняє, що Банк докладає всіх зусиль для щонайскорішого вирішення питання. Повідомляє, що позивач і надалі має можливість вільно користуватись набутим за договором фінансового лізингу №NKJBA!00000672 від 11.11.2024 транспортним засобом.»

Судом встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавцець зобов`язується відповідно до договору лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Отже, укладений сторонами Договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Судом встановлено, що сторонами виконано умови Договору фінансового лізингу, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а відтак право власності на автомобіль марки Audi A4, VIN НОМЕР_1 перейшло до позивача з 12 листопада 2024 року, проте перереєструвати вказаний автомобіль на ім`я позивача не виявилось можливим через те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника).

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із вищенаведених матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання за Договором фінансового лізингу та Договором купівлі-продажу і сплатив на користь відповідача всі обумовлені з ним платежі.

Також з вищенаведеними матеріалами підтверджується факт укладення сторонами Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу №NKJBA!00000672, згідно з яким предмет лізингу - автомобіль Audi A4, номер кузова НОМЕР_1 разом з відповідними документами передано у власність позивачці.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до першого-четвертого абзаців пункту 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, хоча й транспортний засіб був переданий позивачу, втім означена передача не призвела до реєстрації транспортного засобу за позивачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20 викладено висновок про те, що положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Верховний Суд в своїй постанові від 10 травня 2023 року у справі № 761/22937/18 (провадження № 61-4932св22) виснував від протилежного, що оскільки автомобіль позивачу від відповідача переданий не був, то за встановлених обставин справи і відсутності посилання сторін на те, що умовами договору був передбачений інший момент переходу права власності на спірний автомобіль, суди зробили обґрунтований висновок про те, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль. Як наслідок, немає підстав для задоволення позову в частині витребування майна з чужого незаконного володіння. Разом з тим суди помилково вважали, що перехід права власності залежить, зокрема, і від реєстрації, від здійснення оплати. Тому судові рішення в частині відмови в задоволенні цієї позовної вимоги належить змінити в мотивувальній частині

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України, пред`являється на захист уже існуючого, наявного права, що виникло у позивача з підстав, передбачених законом, і підтверджується належними та допустимими доказами, а не з наміром набути таке право за рішенням суду.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (постанови від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 76) та від 23.06.2020 року у справі № 909/337/19 (пункт 78).

Таким чином, в даній справі судом встановлено, що з моменту підписання 12.11.2024 року сторонами Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу №NKJBA!00000672, позивачка - ОСОБА_1 набула право власності на автомобіль Audi A4, номер кузова НОМЕР_1 . Вказаний факт доведено дослідженими судом доказами та не заперечується сторонами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

Тобто, в даній справі жодною особою не заперечується право власності позивачки на автомобіль Audi A4, номер кузова НОМЕР_1 , натомість, позивачу відмовлено в здійсненні його державної реєстрації, що не є тотожним невизнанню, оспоренню та запереченню такого права власності, а лише свідчить про вчинення відповідним компетентним органом, в даному випадку - ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, дій (бездіяльності) пов`язаних виключно з реєстрацією транспортного засобу. При цьому, відмова у здійсненні реєстрації транспортного засобу не скасовує правомірно набуте право власності позивача на транспортний засіб.

При цьому, в даній справі, суд позбавлений можливості перевірити та встановити правомірність (неправомірність) дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях щодо відмови позивачу в реєстрації транспортного засобу, оскільки така перевірка має здійснюватися адміністративним судом в порядку встановленому КАС України. Вказана категорія справ підсудна Окружними адміністративними судами, якими і перевіряється правомірність дій органів уповноважених здійснювати реєстрацію транспортних засобів (наприклад - Постанова Третього апеляційного адміністратиного суду в справі№160/11934/24 від 27.03.2025 року).

З урахуванням наведеного, в задоволенні позову про визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб Audi А4, 2011 року випуску, номер кузова (шассі) НОМЕР_1 , слід відмовити, оскільки судом встановлено відсутність передбачених статею 392 ЦК України для цього підстав, а саме - невизнання, оспорювання права власності позивачки або втрати позивачкою документа, який засвідчує її право власності на вказаний транспорний засіб.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 4, 12-13, 81-82, 89, 141, 258-259, 263-266, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ (04052, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62, ) про захист прав споживачів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.