Провадження № 2/357/5928/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102255511 від 28.02.2021 року в загальному розмірі 22540 грн., судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102255511, згідно з умовами якого відповідач отримав 4900 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до Кредитного договору № 102255511 ) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем не пізніше 15.03.2021 року. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом.

07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал було укладено Договір відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021 р., згідно якого було передано право вимоги до відповідача за кредитним договором № 102255511 від 28.02.2021.

Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021 р. сума заборгованості відповідача становить 22540 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 4900 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 17640 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 0 грн.

Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача адвокат Тисячник Р.Р. направила відзив по справі де зазначила, що вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Стосовно наявності права вимоги, зазначає, що позивач долучив до позову лише копію Витягу з реєстру Боржників. Проте, не долучив до позову повного та підписаного обома сторонами реєстру боржників, який є невід`ємним додатком до договору відступлення права вимоги. Без цього доказу неможливо встановити, чи було відступлено право вимоги саме за договором № 102255511. Відповідач ставить під сумнів існування такого належно оформленого документа.

Стосовно укладення кредитного договору, зазначає, що Анкета-заява не підписана відповідачем, не містить власноручного чи електронного підпису відповідача, а є лише роздруківкою із заповненими даними.

Договір не підписано належним чином. У позові та у тексті договору зазначено, що він підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте сам ідентифікатор не вказаний у договорі. Позивач не надав жодних доказів (логів системи, довідки оператора зв`язку), що ідентифікатор надсилався на номер телефону, який належить Відповідачу ( НОМЕР_1 ), та що саме відповідач його використала. Це є грубим порушенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Долучена позивачем "Довідка про ідентифікацію" є внутрішнім документом ТОВ «Мілоан» і жодним чином не підтверджує факт отримання та введення одноразового ідентифікатора саме відповідачем. Отже, позивачем не надано жодних об`єктивних доказів того, що саме відповідач отримав та вів зазначені коди/паролі для укладення договору. Не надано роздруківки СМС-повідомлень з кодом, що були надіслані на номер телефону відповідача, а також доказів їх успішного введення. Стосовно перерахування коштів позивач не надав належних та беззаперечних доказів фактичного перерахування грошових коштів на рахунок відповідача.

Крім того сторона відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (постанова Верховного Суду по справі № 200/5647/18 ). Стосовно ознайомлень з Правилами, представник зазначає, позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними.

Крім того наданий позивачем розрахунок заборгованості є математично суперечливим, довільним та не ґрунтується на умовах документів, які сам позивач долучив до справи.

Представник відповідача вказує, що строк нарахування відсотків перевищено. Згідно з п. 1.3 та 1.4 Договору, кредит надано строком на 15 днів (з 28.02.2021 до 15.03.2021). Однак, з розрахунку Позивача (Відомість про щоденні нарахування) вбачається, що відсотки нараховувались значно довший період. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/15-ц), після спливу строку кредитування кредитор втрачає право нараховувати проценти, передбачені договором.

Сума нарахованих процентів не відповідає умовам договору. Згідно з п. 1.5 Договору та Графіку платежів, загальні витрати за кредитом (проценти) за 15 днів складають 2940.00 грн. Проте, позивач просить стягнути 17 640.00 грн прострочених процентів, що є в 6 разів більше та не обґрунтовано жодними належними доказами. Розрахунок Позивача не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Позивач, як належний кредитор (у разі доведення цього факту), зобов`язаний надати суду повну та розгорнуту виписку по рахунку за весь період, що підтверджувала б усі транзакції, включаючи надходження від відповідача. Відсутність врахування здійснених оплат вкотре підтверджує, що наданий розрахунок є довільним та не може вважатися належним доказом розміру заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я.

Ухвалою судді від 03.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

14.11.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тисячник Р.Р. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не направив свого представника, у прохальній частині позовних вимог міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник подала заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, при розгляді справи просив врахувати правову позицію викладену у відзиві поданих до суду.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 28.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" укладено договір про споживчий кредит № 10225551, відповідно до умов якого сума кредиту становить 4900 грн. (п. 1.2) Кредит надається строком на 15 днів з 28.02.2021 (п. 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15.03.2021 (п. 1.4). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 7840,00 грн. (п. 1.5).

Комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1).

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору - цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника.

Додатком № 1 до договору про споживчий кредит складено графік платежів за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту 7840,00 грн.

У паспорті споживчого кредиту визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та вартості кредиту, порядок повернення кредиту та інше.

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , акцептував кредитний договір № 102255511 від 28.02.2021 пройшов ідентифікацію за допомогою одноразового ідентифікатора F44701.

Анкета-заява на кредит № 102255511 від 28.02.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан».

Згідно з копією платіжного доручення 25694618 від 28.02.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти, відповідно до договору № 10225551 в сумі 4900 грн.

07.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №70-МЛ/Т від 07.06.2021. Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102255511 від 28.02.2021.

Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021, відповідач має загальну суму заборгованості у розмірі 22540 грн.

Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 102255511 від 28.02.2021 ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК Кредит-Капітал» за договором в сумі 22540 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4900 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 17640 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст.10,11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Зібраними матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про що свідчить наявність заборгованості, належних доказів на спростування доводів позивача щодо його права вимоги чи розміру боргу (контррозрахунку) відповідач суду не надав.

Відповідач аналізує докази сторони позивача, вказує на їх недостатність і при цьому, відповідач не надав жодного доказу своєї позиції, не спростував в належний спосіб позицію позивача. Відповідач не довів неналежність йому рахунку, неотримання коштів, чи викрадення персональних даних, що призвели до можливих шахрайських дій.

Отже, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому коштів в строки, що передбачені умовами договору, тобто існує заборгованість, право вимоги якої набув позивач.

Встановлено судом, що сума основного зобов`язання за кредитним договором № 102255511 у розмірі 4900 грн. не повернута, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак, суд не погоджується з нарахованими позивачем відсотками за користування кредитом понад строк кредитування. Оскільки, у пункті 1.3. сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 28.02.2021 по 15.03.2021. Відповідно до п. 2.3.1.1. чітко вказано, що позичальник має вчинити конкретні дії передбачені розділом 6 Правил для пролонгації договору. Водночас, позивачем не надано доказів щодо здійснення позичальником дій спрямованих на пролонгацію кредитного договору. А тому, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки у сумі 2940,00 грн., що передбачені графіком платежів за договором про споживчий кредит № 102255511.

Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 102255511 від 28.02.2021 року в сумі 7840 грн.00 коп., з яких: 4900 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2940,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Судові витрати.

Згідно ч.2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16)

Відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (…) Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Встановлено, що позивач в позовній заяві зазначив розмір витрат на правову допомогу 8000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової допомоги від № 0107 від 01.07.2025.

Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надав: договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «Кредит Капітал», акт №Д/121 наданих послуг від 24.07.2025. Обсяг наданих правових та юридичних послуг визначений у детальному описі наданих послуг до акту Акту №Д/121 від 24.07.2025, зокрема адвокатом було затрачено 30 хв. часу на усну консультацію, 2 год. на ознайомлення з матеріалами кредитної справи, 30 хв. на погодження правової позиції клієнта, 3 год. 30 хв. на складення позовної заяви, подання заяви до суду.

Відповідно до п. 2.3. договору про надання правничої допомоги № 0107, вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн.

Представник відповідача у відзиві вказав на неспівмірність заявлених до стягнення судових витарт, при цьому послався на поширену судову практику в даній категорії справ на досвід адвока і ціну позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Враховуючи надані представником позивача докази в підтвердження здійснення відповідних витрат, враховуючи пояснення з даного приводу сторони відповідача, а також, враховуючи розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 34,78 % (7840,00 грн. х 100 : 22540 грн.), то судові витрати (судовий збір 2422,40 грн. + витрати правничої допомоги 3000 грн.) становитимуть 1885,91 грн. (5422,40 х 34,78 % :100).

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ( ) заборгованість за Кредитним договором № 102255511 від 28.02.2021 року у розмірі 7840 грн.00 коп. ( сім тисяч вісімсот сорок гривень, 00 копійок) та судові витрати по справі в сумі 1885 грн.91 коп. (одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять гривень, 00 копійок).

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» /вул. Смаль-Стоцького, 1,корпус 28, м.Львів, 79018/

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 12.12.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола