К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року місто Київ

справа №758/5487/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/12782/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва", подану представником Полоз Іриною Володимирівною, на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Захарчук С.С. від 8 травня 2025 року всправі за позовом комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року комунальне підприємство "Мостицький Подільського району міста Києва" (далі - КП "Мостицький Подільського району міста Києва") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що КП "Мостицький Подільського району міста Києва" створене на підставі рішення Подільської районної у місті Києві ради від 7 грудня 2007 року № 240 "Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району". Предметом діяльності підприємства є обслуговування жилого та нежилого фонду.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , власником особового рахунку № НОМЕР_1 , закріпленого за квартирою, та отримує послуги, які надають позивачем.

12 лютого 2016 року ОСОБА_1 було підписано договір № 13 про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою:

АДРЕСА_1 , за умовами якого вона визнала своє зобов`язання сплатити заборгованість станом на 1 лютого 2016 року у розмірі 17 616 грн 73 коп.

Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, у результаті чого утворилася заборгованість, яка за період з 1 вересня 2010 року по 29 лютого 2024 року становить 36 665 грн 46 коп., з яких: 14 496 грн 34 коп. - основна сума заборгованості; 18 196 грн 91 коп. - інфляційні втрати; 3 972 грн 21 коп. - три проценти річних.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги в розмірі 36 665 грн 46 коп. та судовий збір в сумі 3 028 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного сулу міста Києва від 8 травня 2025 року позов КП "Мостицький Подільського району міста Києва" задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП "Мостицький Подільського району міста Києва" заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 14 496 грн 34 коп. та судовий збір в сумі 3 028 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох прцоентів річних відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у період з 1 вересня 2010 року по 29 лютого 2024 року. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави для їх стягнення у період дії воєнного стану. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на обґрунтування вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, що передує введенню воєнного стану, а саме не надано обґрунтованого окремого розрахунку за період виникнення у відповідача заборгованості до початку введення воєнного стану.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник КП "Мостицький Подільського району міста Києва" - Полоз І.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох прцоентів річних, ухваливши нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, у якому здійснений розрахунок інфляційних втрат та трьох річних за кожний місяць прострочення заборгованості, та як наслідок дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог з підстав відсутності окремого розрахунку заборгованості до початку введення воєнного стану.

Наголошує, що згідно правової позиції Верховного Суду, незгода з наданим до суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем.

Суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення інфляційних втрат та трьох прцоентів річних у період дії воєнного стану, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення цих нарахувань у період коли у місті Києві не велися активні бойові дії.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Зміст апеляційної скарги на рішення свідчить, що дане судове рішення оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. В іншій частині рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що комунальне підприємство "Мостицький Подільського району міста Києва" створене на підставі рішення Подільської районної в місті Києві ради від 7 грудня 2007 року № 240 "Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району".

Пунктом 4.2.1. статуту КП "Мостицький Подільського району міста Києва" визначено, що предметом діяльності підприємства є обслуговування жилого та нежилого житлового фонду: виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого рухомого майна (поточне обслуговування та ремонт, контроль систем опалення та кондиціювання, прибирання та загальний догляд за приміщенням тощо).

15 лютого 2016 року між КП "Мостицький Подільського району міста Києва" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій № 60, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 4.2. указаного договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений цим договором строк.

12 лютого 2016 року між КП "Мостицький Подільського району міста Києва" та ОСОБА_1 укладено договір про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги № 13.

Відповідно до пункту 1.1. Договору про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги № 13, боржник визнає свої зобов`язання перед кредитором, що виникли у зв`язку із несвоєчасним розрахунком за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період їх надання, які станом на 1 лютого 2016 року становлять 17 616 грн 73 коп.

В пункті 1.2. Договору про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги № 13 визначено, що кредитор надає боржнику розстрочку по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги у будинку АДРЕСА_1 на суму, визначену у пункті 1.1. цього договору, за умови своєчасного та повного перерахування на розрахунковий рахунок всіх сум до 1 травня 2021 року.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна заборгованість ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги перед КП "Мостицький Подільського району міста Києва" за період з 1 вересня 2010 року по 29 лютого 2024 року становить 36 665 грн 34 коп., з яких: 14 496 грн 34 коп. - основна сума заборгованості; 18 196 грн 91 коп. - інфляційні втрати; 3 972 грн 21 коп. - три проценти річних.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Загальновідомим є той факт, що з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (530-ІХ від 17 березня 2020 року), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов'язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

При цьому, норми матеріального права вирізняють штрафні санкції, до складу яких належить неустойка (штраф, пеня) та компенсаційні втрати, до складу яких належить інфляційні витрати та три проценти річних.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідний правовий висновок наведено у викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справ № 922/175/18.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" заборонено нараховувати та стягувати саме неустойку (штраф, пеню), при цьому жодної заборони нараховувати та стягувати компенсаційні втрати вказаним Законом не передбачено.

Таким чином, положення статті 549 ЦК України (штраф, пеня) та стаття 625 ЦК України (три проценти річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, до припинення чи до скасування воєнного стану в Україні, забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих рф, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Як вже вказувалося вище, позивачем, згідно укладеного з відповідачкою 15 лютого 2016 року договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надаються житлово-комунальні послуги до квартири, яка знаходиться у місті Києві.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309, місто Київ перебувало у статусі території активних бойових дій у період з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року.

Як убачається з матеріалів справи, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 14 496 грн 34 коп., яка утворилася за період з 1 вересня 2010 року по 29 лютого 2024 року

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останнім на суму заборгованості в розмірі 14 496 грн 34 коп. нараховано інфляційні втрати у загальному

розмірі 18 196 грн 91 коп. та три проценти річних у загальному розмірі 3 972 грн 21 коп. З даного розрахунку також вбачається, що інфляційні втрати та три проценти річних позивачем нараховано за період з вересня 2010 року до березня 2022 року, а також з січня 2024 року до 29 лютого 2024 року (а.с. 37-38).

Отже, інфляційні втрати та три проценти річних позивач просив стягнути у період дії воєнного стану, але лише за січень та лютий 2024 року, тобто коли на території міста Києва були відсутні активні бойові дії.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що доводи позивача про наявність правових підстав для нарахування та стягнення цих складових ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних конкретизований та містить інформацію за усіма складовими, що забезпечує можливість перевірки такого розрахунку за наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вище вказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих позивачем.

Також, суд першої інстанції, помилково вказав, що позивачем не надано окремого обґрунтованого розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних за період до введення воєнного стану, оскільки згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 7 червня 2023 року в справі № 234/3840/15-ц, суд першої інстанції не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим до суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім цього, Верховний Суд в постанові від 27 травня 2019 року в справі № 910/20107/17 зазначив: "Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, що не виходить при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце не виконання такого зобов`язання, зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Відповідно до статті 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення зазначених позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Мостицький Подільського району міста Києва" інфляційних втрат у розмірі 18 196 грн 91 коп. та трьох процентів річних у розмірі 3 972 грн 21 коп.

Судові витрати

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як убачається з матеріалів справи, позивач оскаржив рішення лише в частині відмовлених позовних вимог в сумі 22 169 грн 12 коп. (інфляційні втрати у розмірі 18 196 грн 91 коп. + три проценти річних у розмірі 3 972 грн 21 коп.), що становить 61,46% вимог від ціни позову. Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 2 233 грн 21 коп. (1861,01х61,46%х150%/100х0,8).

Отже, з ОСОБА_1 на користь КП "Мостицький Подільського району міста Києва" підлягає стягненнюсудовий збір заподання апеляційної скарги в розмірі 2 233 грн 21 коп.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва", подану представником Полоз Іриною Володимирівною, задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Позов комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва" (Код ; місцезнаходження: 04108, місто Київ, провулок Квітневий, 4) інфляційні втрати у розмірі 18 196 грн 91 коп. та три проценти річних у розмірі 3 972 грн 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства "Мостицький Подільського району міста Києва" (Код ; місцезнаходження: 04108, місто Київ, провулок Квітневий, 4) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 233 грн 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: