Справа № 727/9067/25
Провадження № 2/727/2265/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Літвінової О.Г.

при секретарі Цуркані Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 17.07.2001 №606/15 погоджено проектування та надано дозвіл на складання проєкту відведення земельної ділянки під будівництво приватному підприємству «Колос» триквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0600 га на АДРЕСА_1 згідно з викопіюванням з генплану.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 06.08.2002 №288/7 передано функції замовника на переобладнання та завершення іктів, будівництва ОСОБА_2 3-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0600 га від приватного підприємства «Колос» за взаємною згодою.

Рішенням Чернівецької міської ради від 27.02.2003 «№172 затверджено проєкт відведення та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

ОСОБА_2 23.05.2003 виданий Державний акт на право власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності за №8.

ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу права земельної ділянки 30.05.2003 продав, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,0600 га, в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку га (кадастровий номер :25:002:0101).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.08.2003 №606/16 дозволено ОСОБА_3 будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0600 га.

ОСОБА_3 12.09.2003 виданий Державний акт на право власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності за №125.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.12.2003р. №998/25 внесено зміни згідно з поданою заявою до пункту 1.1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.08.2003№606/16 про надання ОСОБА_3 дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: замість « ОСОБА_3 » вважати вірним «підприємцю ОСОБА_3 » та замість «будівництво індивідуального житлового будинку» вважати вірним «будівництво чотириквартирного житлового будинку» в межах відведеної земельної ділянки згідно з Державні актом на право приватної власності на земельну ділянку від 23.05.2003 №8.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.04721) №21/1 затверджено акт державної приймальної комісії від 12.04.2006 що прийняття в експлуатацію чотириквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 площею 1071,4 кв.м., з них житлова площа - 430,40 кв.м.

На підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.04.2006 №21/1 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.05.2007.

На земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , і знаходилась у власності ОСОБА_3 (площею 0,0600 (кадастровий номер :25:002:0101)), ПП «Вітязь» (інженер ОСОБА_4 ) розроблений проект розподілу земельної ділянки, який погоджений Чернівецьким міським управлінням земельних ресурсів Чернівецьке обласного управління земельних ресурсів Державного комітету України, за як: утворені такі 4 земельні ділянки:

№1 - кадастровий номер :25:002:0060 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 );

№2 - кадастровий номер :25:002:0061 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_5 );

№3 - кадастровий номер :25:002:0062 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 );

№4 - кадастровий номер :25:002:0063 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 ).

Станом на 01.11.2024 року за наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майне Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдине реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомі майна інформацією:

? ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:00) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018р.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_3 продав ОСОБА_6 земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:0063) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_3 набув право власності за договором купівлі-продажу нерухомого майна з одночасним його виділом у натурі на земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:0060) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_1 15.08.2018р. набув (за договором дарування частки житлового будинку від 14.08.2018р.) 25/100 часток чотириквартирного житлового будинку літ. А, складаються з приміщення квартири

АДРЕСА_2 ОСОБА_6 06.08.2018 набув (за договором дарування частки житлового будинку від 06.08.2018) у власність 25/100 часток чотириквартирного житлового будинку літ. А, складаються з приміщення квартири

АДРЕСА_3 ОСОБА_3 15.08.2018 р. залишилось 25/100 майна.

Згідно з інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається що за ОСОБА_1 21.02.2022 року (зареєстровано квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060).

Підставою для державної реєстрації стало рішення ІІІевченківського районного суду міста Чернівці від 11.01.2022 року у справі № 727/11894/21.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.01.2022 року (у справі №727/11894/21 затверджено мирову угоду від 05.01.2022 року укладену сторонами по справі та визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060): квартиру загальною площею 94,6 кв.м., житловою площ 65,5 кв.м. на АДРЕСА_1 .

Також слід звернути увагу, що об`єкт нерухомості, житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), перебуває у спільній частковій власності. Кожному співвласнику будинку належить по 25/100 часток житлового будинку. Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 не є багатоквартирним будинком, що в свою чергу унеможливлює існування в ньому квартири АДРЕСА_5 .

Крім того, посадовими особами управління регулювання земельних відносин та управління містобудування та архітектури департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради був здійснений комісійний вихід на проспект Незалежності, 90-Е, м. Чернівці.

Комісією, при обстеженні земельної ділянки за вказаною адресою (кадастрові номери :25:002:0060, :25:002:0061, :25:002:0062, :25:002:0063) та прилеглої території, було встановлено, що на власних земельних ділянках з кадастровими номерами :25:002:0060, :25:002:0061, :25:002:00, :25:002:0063 знаходиться нерухоме майно.

На прилеглій до земельної ділянки з кадастровим номером :25:002:0060 території розташовується нерухоме майно, на яке відсутні дозвільні документи на будівництво, в експлуатацію нерухоме майно не приймалось, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки або будівельний паспорт не видавалися. Чернівецькою міською радою рішення щодо надання земельної ділянки прилеглої до ділянки з кадастровим номером :25:002:0060 не приймалося, відповідно документи на цю земельну ділянку на право володіння або користування відсутні.

Крім того, за межами земельних ділянок з кадастровими номерами :25:002:0060, :25:002:0061, :25:002:0062, :25:002:0063 без дозвільних документів встановлена цегляна огорожа.

А тому просили суд ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні Чернівецькою міською радою самовільно зайнятою земельною ділянкою розташованою на АДРЕСА_1 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) самочинно збудованої будівлі (квартири АДРЕСА_5 ) та цегляної огорожі і відновлення попереднього стану земельної ділянки, який існував до порушень прав та стягнути з відповідача судові витрати понесені із розглядом даної справи.

Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву і призначено судове засідання по справі.

15 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заву згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно заявлено відзиву на позовну заяву, не заперечується факт, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 . Однак, у цій квартирі проживають та зареєстровані його невістка ОСОБА_7 та малолітня онука ОСОБА_8 . Іншого житла на праві приватної власності ОСОБА_7 немає. Тобто, у цій справі позивач хоче позбавити житла матір та її неповнолітню доньку. Щодо позовної вимоги про знесення квартири, то звертають увагу, на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють позовних вимог ОСОБА_7 та Службу у справах дітей Чернівецької міської ради.

Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року за клопотанням представника відповідача зобов`язано Службу у справах дітей Чернівецької міської ради надати акт обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_8

09 грудня 2025 року на адресу суду надійшов акт обстеження житлово-побутових умов малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений начальником служби у справах дітей ЧМР Г.Кондрат.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють позовних вимог ОСОБА_7 та Служба у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 12.09.2003 виданий Державний акт на право власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності за №125, відповідно якого цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.13-14).

На земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , і знаходилась у власності ОСОБА_3 (площею 0,0600 (кадастровий номер :25:002:0101)), ПП «Вітязь» (інженер ОСОБА_4 ) розроблений проект розподілу земельної ділянки, який погоджений Чернівецьким міським управлінням земельних ресурсів Чернівецьке обласного управління земельних ресурсів Державного комітету України, за як: утворені такі 4 земельні ділянки:

№1 - кадастровий номер :25:002:0060 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 );

№2 - кадастровий номер :25:002:0061 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_5 );

№3 - кадастровий номер :25:002:0062 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 );

№4 - кадастровий номер :25:002:0063 площею 0,0150 га (власник ОСОБА_3 ) (а.с.18).

Станом на 01.11.2024 року за наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майне Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдине реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомі майна інформацією:

? ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:00) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018р.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_3 продав ОСОБА_6 земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:0063) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_3 набув право власності за договором купівлі-продажу нерухомого майна з одночасним його виділом у натурі на земельну ділянку (кадастровий номер :25:002:0060) за адресою АДРЕСА_1 площею 0,015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що (присадибна ділянка) (дата реєстрації - 06.07.2018; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

? ОСОБА_1 15.08.2018р. набув (за договором дарування частки житлового будинку від 14.08.2018р.) 25/100 часток чотириквартирного житлового будинку літ. А, складаються з приміщення квартири АДРЕСА_6 загальною площею 275,80 кв.м.

? ОСОБА_6 06.08.2018 набув (за договором дарування частки житлового будинку від 06.08.2018) у власність 25/100 часток чотириквартирного житлового будинку літ. А, складаються з приміщення квартири

АДРЕСА_3 ОСОБА_3 15.08.2018 р. залишилось 25/100 майна (а.с.10-18).

Посадовими особами управління регулювання земельних відносин та управління містобудування та архітектури департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради був здійснений комісійний вихід на АДРЕСА_1 та наданий акт обстеження земельних ділянок (а.с. 28-30).

Комісією, при обстеженні земельної ділянки за вказаною адресою (кадастрові номери :25:002:0060, :25:002:0061, :25:002:0062, :25:002:0063) та прилеглої території, було встановлено, що на власних земельних ділянках з кадастровими номерами :25:002:0060, :25:002:0061, :25:002:00, :25:002:0063 знаходиться нерухоме майно.

На прилеглій до земельної ділянки з кадастровим номером :25:002:0060 території розташовується нерухоме майно, на яке відсутні дозвільні документи на будівництво, в експлуатацію нерухоме майно не приймалось, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки або будівельний паспорт не видавалися. Чернівецькою міською радою рішення щодо надання земельної ділянки прилеглої до ділянки з кадастровим номером :25:002:0060 не приймалося, відповідно документи на цю земельну ділянку на право володіння або користування відсутні.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1, 2 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Право користування чужим майном урегульовано статтями 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

У вказаній квартирі, власником якої є відповідач проживають та зареєстровані невістка та малолітня онука позивача, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 59-60).

Відповідно до наданого Службою у справах дітей Чернівецької міської ради акту обстеження житлово-побутових умов від 08.12.2025 року, вбачається що за даною адресою в АДРЕСА_1 , проживають і мають постійне місце проживання: ОСОБА_7 мати дитини, ОСОБА_6 батько дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька. Житло знаходиться на 1-2 поверсі 2-х поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено усі умови.

У даному випадку спір виник між власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 міською радою та власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 .

Вимога позивача про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою розташованою на АДРЕСА_1 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_1 самочинно збудованої будівлі (квартири АДРЕСА_5 ) та цегляної огорожі і відновлення попереднього стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, має фактичним наслідком позбавлення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_8 права на житло та, відповідно, виселення, оскільки втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло, а одним із головних завдань держави є забезпечення права дитини на житло, зокрема забороняючи виселення без надання альтернативного житла, особливо з службового.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Проте, позбавлення права житла має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції передбачає кожній особі гарантії, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 1986 року у справі «Gillow v. the U.K.»), так і на наймача (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року у справі «Larkos v. Cyprus»).

Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, визначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом. Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення ЄСПЛ від 13 травня2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, пункт 50).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_1 , 21.02.2022 року зареєстровано квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :060) (а.с.10).

Відповідно наведеної інформації квартира АДРЕСА_4 , має загальну площу 94,6 кв.м, у тому числі житловою площею 65,5 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , та члени його сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають та зареєстровані у АДРЕСА_7 , що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади (а.с.59-60).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що у ОСОБА_7 іншого житла на праві власності немає (а.с. 77).

На підставі ч.1 ст.12ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що розташована у АДРЕСА_1 , шляхом знесення ОСОБА_1 самочинно збудованої будівлі (квартири АДРЕСА_5 ) та цегляної огорожі і відновлення попереднього стану земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки знесення спірної квартири фактично означатиме позбавлення зареєстрованих осіб в цій квартирі, в тому числі і малолітньої дитини, місця проживання та подальшого виселення, що є крайньою формою втручання у право на житло.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 266 СК України, ст. ст. 1217, 1224, 1259, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 141, 212, 259, 263-265, 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядженні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: О.Г.Літвінова