Справа № 206/3826/25
Провадження № 2-др/206/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді: Малихіної В.В.,

при секретарі: Тимченко Ю.А.,

ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням суду від 05.11.2025 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

02.12.2025 року на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» понесених витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у своїй заяві просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Перевіривши доводи, викладені в заяві представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270цього Кодексу.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Відповідні правові висновки наведені в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №161/5317/18, провадження №61-3454св22.

З матеріалів справи вбачається, що в письмових документах або усно під час розгляду справи, представник позивача не заявляв про надання доказів щодо понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Таким чином, оскільки представником позивача до закінчення судових дебатів у справі не заявлялось про необхідність розподілу витрат на правову допомогу та надання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення, у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу таких судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст.133,141,246,258,259,263-268,270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №206/3826/25 про стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Малихіна