УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 689/2513/21

провадження № 61-18486св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - керівник Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у складі колегії суддів Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року керівник Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено,

що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року

№ 22-11537-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,00 га, (кадастровий номер :02:032:0051), яка знаходиться за межами населених пунктів Савинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства. Відповідний проект розроблено на підставі наказу від 20 вересня 2019 року № 22-6922-СГ, зі змінами згідно з наказом

ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 21 листопада 2019 року

№ 22-10093-СГ, відповідно до якого надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, місце розташування об`єкта землеустрою: із земельної ділянки, кадастровий номер :02:032:0250, розташованої за межами населених пунктів Савинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, орієнованою

площею 2,00 га.

На підставі зазначеного наказу 19 грудня 2019 року державним реєстратором Шарівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області

Бачинською О. В. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Надалі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 січня 2020 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н. В., спірну земельну ділянку ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 .

За інформацією, наданою ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, земельна ділянка, кадастровий номер :02:032:0051, виділена із земельної ділянки, кадастровий номер :02:032:0250, площею 2,0128 га, яка на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 08 листопада 2019 року № 22-9531-СГ «Про включення земельних ділянок в перелік на торги», була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 16 листопада 2020 року № 103-т спірну земельну ділянку виключено з переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах, в тому числі в зв`язку з формуванням нової земельної ділянки, кадастровий номер :02:032:0051, та переходом права власності на вказану земельну ділянку до фізичної особи.

З огляду на те, що земельна ділянка, площею 2,0128 га, кадастровий номер :02:032:0250, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах у формі аукціону, вона не могла бути відчужена, передана в заставу, надана у користування до завершення торгів.

На підставі викладеного позивач просив суд:

- визнати незаконним наказ ГУ Держгеокадаструву Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року № 22-11537-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер :02:032:0051, що розташована за межами населеного пункту села Савинці Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області;

- витребувати у ОСОБА_2 на користь держави в особі Ярмолинецької селищної ради земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :02:032:0051, що передана наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року № 22-11537-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту села Савинці Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області від 11 серпня 2023 року позов задовольнив.

Визнав незаконним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року № 22-11537-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянкудля ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:032:0051, що розташована за межами населеного пункту села Савинці Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

Витребував у ОСОБА_2 на користь держави в особі Ярмолинецької селищної ради земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :02:032:0051, що була передана наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року № 22-11537-СГ у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населеного пункту села Савинці Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнув з ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 5 675,00 грн,

по 1 891,67 грн із кожного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_1 , є частиною іншої земельної ділянки, кадастровий номер :02:032:0250, площею 2,0128 га, та яка на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 листопада 2019 року

№ 22-9531-СГ включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав оренди на них, та яка не могла бути відчужена, передана в заставу, надана у користування до завершення торгів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 28 листопада 2023 року рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, врахував висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, про те, що розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті

1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном а також надав оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, вказав, що ОСОБА_2 набула у власність спірну земельну ділянку за відплатним договором, є її добросовісним набувачем, не могла за встановлених обставин справи припускати, що ОСОБА_1 отримав її у власність за відсутності волі власника - держави на час звернення прокурора до суду з позовом, і до цього часу законних обмежень щодо передачі спірної земельної ділянки у власність фізичним особам не існувало, тому, на переконання апеляційного суду, витребування майна не може бути визнано законним та пропорційним заходом, не є виправданим і таким, що переслідує легітимну мету у демократичному суспільстві.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20 грудня 2023 року перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року в цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року і залишити в силі рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2023 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 815/3059/17,

від 17 жовтня 2019 року у справі № 823/1120/16, від 08 листопада 2019 року у справі № 420/914/19, від 23 січня 2020 року у справі № 620/1058/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 819/1976/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 815/7279/16,

від 29 березня 2021 року у справі № 2040/6485/18, від 13 квітня 2021 року у справі

№ 818/1470/18, від 29 липня 2021 року у справі № 120/1317/19-а, від 29 жовтня

2021 року у справі № 340/1039/20, від 29 листопада 2021 року у справі

№ 340/1037/20, від 15 липня 2021 року у справі № 520/3930/19, від 25 травня

2022 року у справі № 620/1060/21, від 18 січня 2023 року № 580/1300/22,

від 27 січня 2023 у справі № 120/19319/21-а, від 15 березня 2023 року № 120/2761/19, від 06 квітня 2023 року у справі № 120/815/22, від 02 серпня 2023 року у справі

№ 695/2984/18, від 11 жовтня 2023 року у справі № 120/814/22-а.

Заявник вказує, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, тому вирішальним фактором є включення земельних ділянок до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 15 січня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував матеріали справи із суду першої інстанції та надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У січні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися стосовно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (Levages Prestations Services v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez de la Torre v. Spain, № 26737/95, §§ 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом

та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі керівник Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом про визнання незаконним наказу ГУ Держгеокадастру та витребування земельної ділянки, яка передана наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року № 22-11537-СГ у власність відповідача ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною вартістю 144 000,00 грн на користь територіальної громади Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, що відповідно до частини п`ятої статті 274 ЦПК України належить до категорії малозначних справ.

Отже, ціна позову у цій справі становить 144 000,00 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Згідно із частиною третьою статті 274 ЦПК України під час вирішення питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У частині четвертій статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Стосовно позовних вимог немайнового характеру щодо визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки, то в цій частині ця справа є справою незначної складності та не є справою, яка підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник не обґрунтував винятків, за яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявником у касаційній скарзі не наведено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно

до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року)).

Відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то касаційне провадження у справі належить закрити. Вказана правова позиція підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд також зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних передумов щодо доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

З огляду на те, що Верховний Суд ухвалою 15 січня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року підлягає закриттю.

Подібний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 01 липня 2025 року у справі № 642/3965/20 (провадження № 61-15891св23), від 30 вересня 2025 року у справі № 758/1887/23 (провадження № 61-6165св24).

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2023 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк С. О. Карпенко І. М. Фаловська