КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 496/2471/23
Провадження № 6/488/142/25
У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2025 до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, заінтересовані особи: стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», боржник ОСОБА_1 , про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - земельну ділянкою площею 0,08 га (сільськогосподарських угідь). Земельна ділянка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:1445. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 932979, виданого відділом земельних ресурсів у Комнітернівському районі Одеської області 05.03.2008 на підставі договору купівлі-продажу.

У обґрунтування подання приватний виконавець зазначав, що з 05.11.2024 у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 76477696 за виконавчими листами № 496/2471/23 від 29.10.2024, виданими Корабельним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» 15 000 доларів США заборгованості за кредитним договором та 18 101,46 грн. витрат на оплату судового збору.

Боржник повідомлена про початок примусового виконання рішення належним чином. Разом з тим, в порушення вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», на виклик у встановлений день боржник до приватного виконавця не з`явилася, декларацію чи інші документи не подала, рішення суду самостійно не виконала, до житла для проведення виконавчих дій приватного виконавця не допустила, пояснення за фактом невиконання рішення не надала.

З метою забезпечення реального виконання рішення, приватний виконавець 05.11.2024 виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника, постанову про арешт коштів боржника, здійснив виклик боржника, направив вимогу про отримання інформації, яка містить банківську таємницю. Приватний виконавець систематично направляє запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної податкової служби України, Міністерства внутрішніх справ та Пенсійного фонду України.

На цей час приватний виконавець не виявив рахунків, на яких би перебували кошти боржника. На обліку в органах ДФС божник не перебуває, доходу не отримує та відсутня інформація про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Водночас, відсутня інформація про перетин боржником державного кордону України.

Нерухомого майна, зареєстрованого за боржником, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не виявлено.

Однак, під час здійснення заходів з розшуку іншого майна боржника встановлено, що 18.03.2008 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва. Земельна ділянка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:1445. Грошова оцінка земельної ділянки складає 558 432 грн. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку за боржником зареєстроване. Відомостей про визнання цього договору судом недійсним не виявлено. Не встановлено і обставин нікчемності правочинів.

Таким чином вказана земельна ділянка є майном на яке можливо звернути стягнення, в порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладене, приватний виконавець просив задовольнити подання.

У судове засідання 16.12.2025 приватний виконавець не з`явився. Подав заяву про розгляд подання за його відсутності. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

З наведеної процесуальної норми слідує, що подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника має розглядатися негайно лише за участю державного виконавця, приватного виконавця. Явка сторін та заінтересованих осіб є необов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Правовідносини з виконання судових рішень є триваючими до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом.

Заява (подання державного/приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, підлягає негайному розгляду без відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали подання та матеріали цивільної справи № 496/2741/23 (провадження № 2/488/445/24), суд встановив, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.09.2024 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 14.10.2024, вказане вище рішення суду скасовано та ухвалено нове про задоволення позову. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшен» заборгованість за кредитним договором № 05/03/2008/840-К/330 від 18.03.2008 в розмірі 15 000 доларів США та 18 101,46 грн. витрат на оплату судового збору.

29.10.2024, на виконання вказаного судового рішення, Корабельним районним судом м. Миколаєва видані виконавчі листи.

Постановами приватного виконавця Бондарева Р.В. від 05.11.2024:

- відкриті виконавчі провадження № 76477607 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» 15 000 доларів США та № 76477639 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» 18 101,46 грн. витрат на оплату судового збору;

- з боржника стягнуто основну винагороду;

- визначено загальну суму мінімальних витрат;

- об`єднано виконавчі провадження № 76477607 та № 76477639 у зведене виконавче провадження № 76477696;

- звернуто стягнення на майно боржника;

- накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, а також грошові кошти/електронні гроші на відкритих рахунках/електронних гаманцях.

Також приватний виконавець викликав боржника на 11.12.2024 о 12.00 год. для сплати боргу та надіслав запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, банківських установ та Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України.

Відповідно до положень ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 07.05.2002 № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

За змістом статті 1, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно з частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Судом встановлено, що 18.03.2008 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва. Договір посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Заботкіною Тетяною Юріївною та відповідно до ст. 210 ЦК України зареєстрований в реєстрі за № 654. Земельна ділянка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:1445. Грошова оцінка земельної ділянки складає 558 432 грн. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку за боржником зареєстроване. Відомостей про визнання цього договору судом недійсним не виявлено. Не встановлено і обставин нікчемності правочинів.

Перед зверненням до суду із цим поданням державним виконавцем додатково перевірений майновий стан боржника, направлені запити до Державної податкової служби, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби. Згідно наданих на ці запити відповідей майно та кошти, на які можна накласти арешт у боржника не виявлено.

Отже, суд доходить висновку, що наявні всі правові підстави для звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 354, 440 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстровано за нею в установленому законом порядку, а саме на земельну ділянку площею 0,08 га, зазначену на плані зовнішніх меж земельної ділянки літерою «А», розташовану на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:1445, право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 932979, виданого відділом земельних ресурсів у Комінтернівському районі Одеської області 05.03.2008 на підставі договору купівлі-продажу, і зареєстроване в Книзі записі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 63.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею та її повний текст виготовлений 16 грудня 2025 року.

Суддя Я.В. Щеглова