Справа №: 486/1346/24 Провадження № 6/486/39/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розстрочення виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04.03.2025 року задоволено в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Суд визнав спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, набуте під час шлюбу, а саме автомобіль Тоуоtа fortuner, 2006 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рішення суду отримано 25.03.2025 року. За рішенням суду першої інстанції підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсація вартості 1/2 частки спільного майна подружжя автомобіля Тоуоtа fortuner, 2006 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , В сумі 232055 грн та 2320 грн. 55 коп. судового збору. Але, постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.08.2025 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки майна в сумі 182106,50 грн та 1821,17 грн. судового збору. Постанова набрала законної сили 20.08.2025 року. 10.09.2025 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельченко Тетяною Миколаївною відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №486/1346/24 виданого Південноукраїнським міським судом в Миколаївській області. Також 11.09.2025 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з якою з ОСОБА_2 додатково стягнуто виконавчий збір у розмірі 18392,77 грн, та комісію платіжній компанії у сумі 3031,07 грн, що всього складає 205351,51 грн. Заявниця зазначає, що на її вихованні та повному матеріальному утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, батьком яких є стягувач ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які досить тривалий час перебувають на її фінансовому у триманні, а також на її вихованні. Батько дітей не приймає і не хоче добровільно приймати участь у повсякденних витратах та додаткових витрат, таких як: оплата гуртків та секцій (700 грн на одну дитину щомісячно); відвідування репетиторів (300 грн за одне заняття); логопеда (400 грн за одне заняття); купівля одягу, взуття, учнівського приладдя; на медичні обстеження; операції; оздоровлення дітей; лікування у стоматолога і ортодонта та інші. Оскільки батько відмовився добровільно виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню трьох неповнолітніх дітей, вона була вимушена звернутися до суду, а згодом і до виконавчої служби за примусовим стягненням аліментів. Також була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, оскільки стягувач аліменти сплачує не регулярно, станом на 29.08.2025 року має заборгованість зі сплати аліментів. Шляхом надання у державну виконавчу службу неправдивих документів про перерахунок коштів як аліментних платежів, спромігся зменшити заборгованість зі сплати аліментів, не сплачуючи фактично аліменти тривалий час. Їхні діти потребують планових хірургічних втручань. Для яких потрібні медичні діагностування, консультації, обстеження та інші медичні послуги, які є платні і коштують чи малих грошей, (відповідні медичні підтверджуючи документи надаю суду). При цьому її молодшому сину вже було проведено хірургічне втручання, теж на платній основі з послідуючою реабілітацією теж повністю за її рахунок і її необхідним одноособовим доглядом за дитиною 24/7. Також це стосується і проблем стоматологічного характеру у двох синів, зокрема консультації та лікування у лікаря ортодонта в місті Миколаєві, включаючи витрати на дорогу, що теж лягає цілком на її плечі. Її молодший син цього року пішов до першого класу. Держава всім першокласникам надала цільову допомогу у розмірі 5000 грн. Але її дитина не отримала цих коштів оскільки її рахунок на який вони поступили був арештований виконавчою службою і гроші списані на користь стягувана, його батька. Старша дитина наразі навчається за кордоном, що тягне додаткові витрати на проживання, харчування та проїзд. Він користувався її кредитною карткою, на яку теж накладено арешт виконавчою службою і дитина не в змозі користуватися грошима у щоденних потребах. Всі вище викладені обставини є штучним тягарем які стягувач покладає на неї навмисно, при тій умові, що він самоусунувся від виховання та фінансового забезпечення їхніх спільних дітей. Окрім дітей вона теж потребує уваги і як мама, і як людина, і як громадянин який сплачує збори, податки, комунальні та інші платежі. Вся батьківська турбота і піклування при живому батьку здійснюється тільки в її особі. Її доходи складаються з мінімальної заробітної плати, що є 8000 грн, а після сплати податків і зборів на руках лишається 6160 грн та соціальні виплати на дітей у вигляді державної допомоги на підставі закону України про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Миколаївській області як малозабезпечена сім`я. Тому саме її скрутне матеріальне становище і слугувало підставою для звернення і призначення їй як малозабезпеченій сім`ї. А це в свою чергу є підставою для її звернення до суду з цією заявою. Щодо автомобіля, який був предметом спору; приблизно з травня 2024 року, автомобіль знаходиться на стоянці оскільки є технічно несправним і є не придатним до використанням за прямим призначенням. Замість полегшення її побутового життя він навпаки є тягарем, який потребує капітального ремонту з чималим вкладенням грошових коштів, що підтверджується актом з сервісного центру Тоуоtа м. Миколаєва. Діти знаходяться на змішаній формі навчання (дистанційне), а це потребує справної техніки, наявність гаджетів (телефон, комп`ютер, навушники), оплата інтернету, поповнення мобільного рахунку, що також фінансово лягає тільки на її плечі. Звертає увагу, що згідно закону стягування повинно здійснюватися в межах від 20% до 50% максимально з доходу. А це з розрахунку 8010 мінімальна заробітна плата - 23% податків та зборів =6157,70 грн. 6157,7*50%=3078,85 грн. Загальна вартість боргу складає 205351,51 грн/3078,85=66місяців. Зазначає, що вона не ухиляється від виконання рішення суду про сплату 1/2 частки вартості автомобіля придбаного під час шлюбу, проте сума є дуже значною по відношенню до її доходів та непід`ємною для неї і виплатити всю суму одразу вона не має можливості.

Тому просить суд розстрочити їй виконання постанови Миколаївського апеляційного суду у справі № 486/1346/24 від 20.08.2025 року, про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 компенсації вартості частки спільного майна подружжя автомобіля Тоуоtа fortuner, 2006 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на п`ять років, а саме - надати можливість сплачувати грошові кошти у сумі 3100 грн щомісяця до повного виконання рішення, з дня постановлення відповідної ухвали судом. А також повідомити державного виконавця та тимчасово зупинити виконавче провадження до ухвали про розстрочку.

Ухвалою суду від 24.09.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

26.09.2025 від заявника до суду надійшло письмове клопотання про залишення заяви про зупинення виконавчого провадження без розгляду.

09.10.2025 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення.

В запереченнях позивач зазначив, що обставини для розстрочення виконання судового рішення є виключними . Натомість боржник вводить суд в оману щодо того, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, оскільки у власності та володінні боржника є автомобіль, на який державним виконавцем накладено арешт, та в результаті його реалізації виконавчою службою з прилюдних торгів існує можливість виконати рішення суду в повному обсязі, адже вартість автомобіля за висновками експерта складає 364213 грн, що у 1,5 рази перевищує розмір заборгованості за рішенням суду. Всі доводи боржника про складний матеріальний стан вважає надуманим, оскільки у нього як у батька немає заборгованості зі сплати аліментів; окрім аліментів саме за його кошти оплачувалися гуртки, секції, куплялися взуття, одяг, іграшки, телефони, ноутбуки, проводилися обстеження та лікування дітей, їх неодноразовий відпочинок за кордоном тощо; довідку про відвідування логопеда вважає фіктивною, оскільки дитина перебувала у дитячому садочку та з ним працював штатний логопед. Також вважає доводи про те, що боржник живе на мінімальну заробітну плату, такими, що не відповідають дійсності, адже у прикладених до справи документах є ксерокопія закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону, з яких вбачається, що боржник літала до Німеччини, Іспанії тощо, при вартості квитка від 300 до 500 євро в одну сторони без врахування витрат на проживання. Зазначає, що ним було виплачено боржнику аліментів на суму більше ніж 1 млн грн з 2019 по 2025 рік. Тому просить суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення.

Ухвалою суду від 09.10.2025 задоволено заяву ОСОБА_2 про залишення заяви про зупинення виконавчого провадження без розгляду.

25.11.2025 до суду надійшло письмове клопотання від представника заявника про долучення доказів, а саме довідки про склад сім`ї заявника, виписки по особовим рахункам, а також розписки про отримання заявницею коштів у борг. Також просили суд здійснювати розгляд заяви без їх участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви, суду пояснив, що заявниця сховала спірний автомобіль, про що свідчить копія постанови про розшук майна боржника від 18.11.2025, що свідчить про її небажання у добровільному порядку виконувати рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою №79072329 від 10.09.2025 державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №486/1346/24 виданого 10.09.2025 Південноукраїнським міським судом Миколаївської області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя автомобіля «Тоуоtа fortuner», 2006 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_2 , компенсацію вартості 1/2 частки в сумі 182106,50 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1821,17 грн судового збору та виконавчий збір у розмірі 18392,77 грн /а.с.6/.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі статтею 435 ЦПК України відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина четверта та п`ята статті 435 ЦПК України).

Право на звернення до суду звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Системне тлумачення положень статті 435 ЦПК України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд, суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача є недостатньою причиною для розстрочення виконання рішення суду.

Підставами для відстрочки виконання судових рішень у цій справі згідно поданої заяви боржника є скрутне матеріальне становище у зв`язку з наявністю на утриманні неповнолітніх дітей та їх стан здоров`я, який потребує лікування та додаткових витрат, а також наявність у стягувача заборгованості з аліментів, а також грошових зобов`язань у заявниці.

Як вбачається з довідки про отримання допомоги, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_2 з 01.01.2025 до 30.09.2025 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Допомогу нараховано з 01.01.2025 по 31.08.2025 в розмірі: 62286,62 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2025 року по липень 2025 року ОСОБА_2 нараховано: соціальні виплати (січень 6015,04 грн., лютий 7276,64 грн., березень 6645,8 грн., червень 39791,46 грн., липень 8469,82 грн.), а також заробітна плата (січень 8010 грн., лютий 8010 грн., березень 8010 грн., квітень 8010 грн., травень 8010 грн., червень 8010 грн., липень 8010 грн. /а.с.13/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, нерухоме майно у ОСОБА_2 відсутнє /а.с.14/.

Відповідно до довідки, наданої ФОП приватний логопед, ОСОБА_5 відвідує з 14.07.2024 заняття з логопедом (3 рази на тиждень). Вартість одного заняття 400 грн. За період з 14.07.2024 по 31.03.2025 загальна вартість занять 33200 грн /а.с.18/.

Відповідно до медичних довідок, діти сторін: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 проходять лікування у ЛОРа Медичного центру пластичної естетичної хірургії та косметології «Моцарт» /а.с.22, 23, 24/.

Згідно довідки, наданої «Монобанк», АТ «Універсал Банк», станом на 15.09.2025 на картковому рахунку НОМЕР_3 , Картка є-підтримка, яка належить ОСОБА_2 , баланс 00,00 грн. /а.с.25/.

Згідно довідки закладу дошкільної освіти №8 «Казка» Південноукраїнської міської ради, ОСОБА_5 з 06.02.2024 по 30.06.2025 відвідував заклад дошкільної освіти №8 «Казка», за результатами висновку Інклюзивно-ресурсного центру Комарницького О.В. було зараховано до спеціальної групи дітей з порушеннями мови, де дитині надавались корекційні послуги вчителя-логопеда та послуги практичного психолога і соціального педагога /а.с.45/.

Згідно довідки про стан ліміту кредитування за поточним рахунком від 30.10.2025, ОСОБА_2 станом на 30.10.2025 має заборгованість за кредитним лімітом, банк АТ «ПУМБ», у сумі 90222,16 грн. /а.с.

Згідно заяв клієнта №20.30. від 10.10.2024, №20.30. від 13.06.2024, №20.30. від 22.04.2024, ОСОБА_2 оформила кредити на 11 місяців, 4 місяці та 5 місяців відповідно.

Відповідно до розписки, ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_6 гроші у розмірі 20000 грн 02.03.2025 та зобов`язалась повернути до 01.03.2026 року.

Відповідно до розписки, ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_7 гроші у розмірі 10000 грн 20.02.2025 та зобов`язалась повернути до кінця 2025 року.

Згідно постанови про розшук майна боржника №79072329 від 18.11.2025, державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_2 , а саме Тоуоtа, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 29.08.2025 сукупний розмір заборгованості становить 2671, 50 грн.

Суд зазначає, що наявність у заявника на утриманні неповнолітніх дітей впливає на її фінансове становище, проте не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

При цьому заявниця не позбавлена права звернутися до суду з вимогами про стягнення з батька дітей додаткових витрат, а наявність заборгованості зі сплати аліментів не може бути підставною для відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, надані заявницею копії розписок про отримання нею від третіх осіб сум у борг не доводять дійності наявних у останньої боргових зобов`язань.

Судом також враховано, що заявниця отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на дітей, а також дохід у вигляді заробітної плати, проте після набрання рішенням законної сили, відповідачем не надано доказів про намагання виконати рішення суду, хоча б частково в межах своїх фінансових можливостей.

При цьому боржником приховане рухоме майно, а саме транспортний засіб, що мало наслідком винесення державним виконавцем постанови про розшук майна боржника.

Таким чином судом встановлено, що боржником вчиняються дії, спрямовані на перешкоджання виконання рішення суду.

Крім того, судом враховується та обставина, що за рішенням суду проведений розподіл майна, придбаного в період шлюбу і за обраним позивачем способом захисту порушених прав йому присуджена компенсація вартості частини автомобіля, як майна придбаного в період шлюбу, а сам автомобіль знаходиться у приватній власності відповідачки. Таким чином відповідачка має можливість виконати рішення суду шляхом продажу вказаного автомобіля та сплати стягувачу присуджену йому частину його вартості.

На підставі чого судом не встановлено обставин, визначених ч. 4 ст. 425 ЦПК України для відстрочки виконання рішення суду.

Крім того законодавством передбачено, що розстрочка виконання рішення суду не може перевищувати одного року. В той час, як заявниця просить розстрочити виконання рішення суду на п`ять років.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 267, 435, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Волощук