Номер справи 171/1080/25
Номер провадження 2/171/1139/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.11.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Палуна Івана Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.10.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №96. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. У сім`ї були суперечки та непорозуміння. Поступово відносини між сторонами погіршились, вони втратили почуття любові та взаємоповаги. З лютого 2019 року сторони перестали проживати однією сім`єю. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 липня 2021 року по справі № 237/1338/21, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 31.08.2021 року. Відповідач перестав спілкуватися із сином, коли йому було приблизно вісім років, тобто з 2021 року. Після фактичного розірвання шлюбних відносин, батько один раз бачився з дитиною, декілька разів зателефонував синові та більше з ним не спілкувався. Позивач ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батькові з дитиною,однак батько самостійно самоусунувся від участі у виховані та спілкуванні з сином. Позивачу відомо, що з березня 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, батько виїхав за межі України та з того часу не цікавиться дитиною та не турбується про його існування. Останній раз Відповідач телефонував синові у вересні 2024 року, після цього на зв`язок не виходив. 12 травня 2021 року судовим наказом Мар`їнського районного суду Донецької області стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, а саме з 22.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (справа № 237/1339/21). На підставі вказаного судового наказу, у Мар`їнському відділі державної виконавчої служби у Покровського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП №65701647від 08.06.2021 р. У відповідності до розрахунку заборгованості за вищевказаним ВП станом на 01.03.2025 р. заборгованість Відповідача за період з 01.11.2021 року по 01.03.2025 року по аліментах синові становить 160 340, 25 гривень. У 2022 році Позивач разом з сином переїхала до м. Київ, на підтвердження чого надаємо Довідку від 01.07.2022 року № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 02 червня 2024 року Позивач уклала шлюб із ОСОБА_6 , в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_7 . Позивач із сином та чоловіком стали проживати за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 виховується Позивачем та її чоловіком ОСОБА_6 , який відноситься до нього як до рідної дитини. Він повністю замінив йому біологічного батько, оскільки дитина потребує чоловічого спілкування та батьківської турботи, тягнеться до чоловіка матері, біологічний батько не спілкується із дитиною взагалі. ОСОБА_6 є прикладом для дитини, у них встановились дружні добрі стосунки, дитина вважає його своїм батьком. ОСОБА_6 має намір усиновити дитину, оскільки ставиться до нього як до рідного. Таким чином, з 2021 року Відповідач втратив родинний зв`язок із сином, не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не цікавиться про його фізичний і духовний розвиток, його навчанням, не вітав з Днем народження та на свята, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу, навіть у телефонному режимі. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а з боку Позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але категоричне небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві Державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд встановив, що у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується його свідоцтвом про народження, актовий запис №84 від 15 травня 2013 року.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 липня 2021 року по справі № 237/1338/21, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 31.08.2021 року.

У 2022 році Позивач разом з сином переїхала до м. Київ, що підтверджується Довідкою від 01.07.2022 року № 3009- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

02 червня 2024 року Позивач уклала шлюб із ОСОБА_6 , в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 , з 21 листопада 2022 року працює в гуманітарній організації Представництва Датської Ради у справах біженців в Україні на посаді старшого інспектора з кадрів. За час роботи зарекомендувала себе як висококваліфікований, відповідальний та ініціативний фахівець у сфері управління персоналом. Основними обов`язками ОСОБА_1 , є підбір, адаптація, навчання та розвиток персоналу, ведення кадрового діловодства та забезпечення відповідності кадрової документації вимогам законодавства. За період роботи ОСОБА_1 , продемонструвала високий рівень професійної компетентності, вміння працювати з великим обсягом інформації та ефективно взаємодіяти з колективом. Вона відповідальна, уважна до деталей, має розвинені комунікативні навички та аналітичне мислення. Користується авторитетом серед колег, проявляє ініціативність у роботи, сприяє створенню позитивної атмосфери в колективі. Відзначається сумлінністю, чесністю та відданістю професійним обов`язкам.

У відповідності до Довідки про доходи від 03.03.2025 року за № ІЕV/2025/03/168, виданої Представництвом Датської ради у справах Біженців в Україні, вбачається, що ОСОБА_1 отримала дохід з 01.09.2024 року по 28.02.2025 року в розмірі 559 374,52 гривень

У відповідності до довідки Ліцею № 43 «ГРААЛЬ» м. Києва від 25.02.2025 року за вих. №22 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у ліцеї «Грааль» з 01 вересня 2022 року. За період навчання виявив достатній рівень знань. Учень спокійний, урівноважений, не має зауважень щодо поведінки. Хлопець контактний, із задоволенням ходить до школи, на уроках працює старанно. ОСОБА_8 - активний учасник шкільних виховних заходів. У позаурочний час відвідує секцію з футболу. Учень веселий, товариський, розсудливий, самостійний, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед однокласників. Має багато друзів.

З характеристики «Футбольного клубу «ЛОКОМОТИВ-КИЇВ», виданої Вихованцю футбольного клубу «Локомотив» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останній за час перебування у клубі проявив себе як наполегливий, цілеспрямований та дисциплінований спортсмен. Відзначається відповідальним ставленням до тренувального процесу, прагненням до розвитку своїх футбольних навичок та вміння працювати в команді. Бере активну участь у спортивних змаганнях та турнірах, демонструючи хороші фізичні дані. Підтримує дружні стосунки з однолітками та користується повагою серед товаришів по команді.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, а отже у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у виді позбавлення його батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дитини.

Суд встановив, що відповідач знає про обов`язки у відношенні до дитини, однак він не вживає жодних заходів з їх реалізації. Він не намагається спілкуватися з дитиною, ним не надається жодної допомоги будь-якого характеру, що може свідчити лише про свідоме ухилення особи від виконання її батьківських обов`язків.

Кожна дитина має право на захист своїх цивільних прав, а цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд оцінює доводи обох сторін та ухвалює рішення на підставі встановлених обставин на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказах. ЦПК України також передбачена можливість здійснення заочного розгляду справи, чим законодавець забезпечив можливість захисту інтересів особи у випадку неможливості заслухати позицію відповідача та оцінити його доводи.

Суд вважає, що позивачем на захист інтересів дитини зібрано достатньо доказів, що свідчать про наявність ознак ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що не може бути спростовано лише фактом відсутності відповідача.

Крім того, при вирішенні спору судом враховано, що визначений спосіб захисту передбачений законодавцем в першу чергу не з метою впливу на неправомірну поведінку батька, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, тобто при такому вирішенні спору також буде досягнуто справедливий баланс інтересів як дитини, в інтересах якої звернувся позивач, яка не отримує виховання та допомоги від батька, який ухиляється від виховання дитини, а отже не виконує свої батьківські обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 209, 259, 263 265, 280 - 289 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Палуна Івана Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських прав-задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Ліпчанський