Справа № 309/3389/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Кожух О. А., Джуга С. Д.

з участю секретаря Плешинець З. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Хустська стоматологічна поліклініка» на рішення Хустського районного суду від 02 грудня 2022 року, ухвалене суддею Сідей Я. Я., по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Хустська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу незаконним, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Хустської районної стоматологічної поліклініки про визнання наказу незаконним, поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивував тим, що 02 січня 2014 року згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки позивач був прийнятий на посаду лікаря-стоматолога в порядку переведення з посади лікаря-стоматолога Драгівської дільничної лікарні.

Згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки № 6-0 від 03 серпня 2018 року на базі Хустської районної стоматологічної поліклініки створено госпрозрахункове відділення.

Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки «Про переведення працівників» № 7-о від 09 серпня 2018 року позивача, разом з іншими працівниками, з 15 серпня 2018 року переведено на посаду лікаря стоматолога в новостворене госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки. З цим наказом у встановленому законом порядку позивача ознайомлено не було.

Позивач вважає своє переведення на іншу роботу незаконним, таким, що порушує його трудові права, передбачені статтею 32 КЗпП України, оскільки роботодавець самовільно вніс зміни до умов трудового договору укладеного з ним при прийнятті на роботу. При його переведенні на роботу в інше відділення змінюються умови роботи в частині норм відробітку, умов оплати праці, а також змінюються функціональні обов`язки, що має кваліфікуватися, як зміна істотних умов праці. В установленому законом порядку позивача не повідомлено за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов праці та не попереджено у встановленій формі про переведення на іншу роботу. В усній формі головним лікарем Хустської районної стоматологічної поліклініки позивача поставлено перед фактом, що з 15 серпня 2018 року він уже займає посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахунковому відділенні Хустської районної стоматологічної поліклініки.

Відповідно до умов колективного договору укладеного 26 грудня 2017 року між адміністрацією Хустської районної стоматологічної поліклініки та профспілковим комітетом за уповноваженням трудового колективу, членом якої він є, нормування і оплата праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат регулюються адміністрацією за погодженням із профспілковим комітетом Хустської районної стоматологічної поліклініки. У даному випадку у відповідача не було права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив:

1) визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки № 7-0 від 09 серпня 2018 року «Про переведення працівників» в частині переведення позивача на посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки;

2) поновити на попередній посаді лікаря-стоматолога з 15 серпня 2018 року;

3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2018 року (Т.1, а.с.2-4).

Рішенням Хустського районного суду від 15 липня 2020 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки № 7-0 від 09 серпня 2018 року «Про переведення працівників» в частині переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки.

Поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді лікаря стоматолога в терапевтичне відділення № 2 Комунального некомерційного підприємства «Хустська районна стоматологічна поліклініка» Хустської районної ради Закарпатської області з 15 серпня 2018 року.

Стягнуто з Хустської районної стоматологічної поліклініки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу суму 54 920,89 грн. та на користь держави 840,80 грн. судового збору (Т.1, а.с.121-126).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Хустська районна стоматологічна поліклініка» Хустської районної ради Закарпатської області замінено на правонаступника Комунальне некомерційне підприємство «Хустська стоматологічна поліклініка» Хустської міської ради Закарпатської області (Т.1, а.с.201).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 травня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (Т.1, а.с.222-226).

Постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.2, а.с.79-84).

Повертаючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав, що суди не з`ясували чи відбулись істотні зміни в роботі позивача після його переведення в госпрозрахункове відділення, чи є підстави для поновлення його на роботі з урахуванням ліквідації попереднього місця роботи, який розмір заробітної плати позивача за два місяця до переведення відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати (Т.2, а.с.79-84).

Рішенням Хустського районного суду від 02 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Хустської районної соматологічної поліклініки № 7-о від 09 серпня 2018 року «Про переведення працівників» в частині переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря - стоматолога в госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки.

Поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді лікаря - стоматолога в терапевтичне відділення № 2 Комунального некомерційного підприємства «Хустська районна стоматологічна поліклініка» Хустської районної ради Закарпатської області з 15 серпня 2018 року.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Хустська районна стоматологічна поліклініка» Хустської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу суму 54 920,89 грн. та на користь держави 992,40 грн. судового збору (Т.2, а.с.141-147).

На це рішення Комунальне некомерційне підприємство «Хустська стоматологічна поліклініка» подали апеляційну скаргу Апелянт зазначає, що усі працівники були належним чином повідомлені про прийнятий наказ начальника відділу охорони здоров`я та про майбутню зміну істотних умов праці. Всі посади, що відносилися до терапевтичного відділення № 2 сільської мережі, а саме 38,75 штатних посад бюджетних ставок районної стоматологічної поліклініки з 01 серпня 2018 року переведено на госпрозрахункове відділення. Бюджетне фінансування зазначених посад, в тому числі і 0,5 ставки лікаря-стоматолога терапевтичного відділення № 2, на якій перебував позивач ОСОБА_1 , із 01.08.2018 року припинене. Позивач не був звільнений з роботи, а був переведений на таку ж саму посаду із тими самими посадовими обов`язками, однак у новостворене госпрозрахункове відділення, яке функціонує та залежить від отриманого від пацієнта доходу. Вказані обставини місцевий суд не з`ясував, в результаті чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. У зв`язку з цим апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.2, а.с.149-157).

У судове засідання в апеляційній інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Від позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача про причини неявки не повідомив, бажання з`явитися до суду в черговий раз не виявив, хоча його явка була визнана обов`язковою.

З цього приводу, апеляційний суд констатує, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ст. 372 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно з частинами першою-третьою статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Тлумачення частини другої статті 32 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що поняття «переміщення» передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій.

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Попередженням є пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2021 року у справі № 607/14453/20 (провадження № 61-10296св21) зазначено, що: «виходячи зі змісту частини третьої статті 32 КЗпП України, зміна істотних умов праці включає зміну системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших. Перелік істотних умов праці не є вичерпним. Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (частина третя статті 32 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України). Суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що з 23 червня 2020 року, тобто з дня видачі оспорюваного наказу, позивач почав працювати у шкідливих умовах праці, що підтверджується листом КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» від 28 серпня 2020 року, відповідно до якого посада лікаря-невропатолога амбулаторно-поліклінічного відділення, попередня посада позивача, не належить до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, а посада лікаря-невропатолога інсультного відділення - належить до таких робіт, у зв`язку з чим з 23 червня 2020 року підвищено посадовий оклад у розмірі 15 %, у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці. Крім того, суди дійшли вірного висновку про те, що з 23 червня 2020 року змінилися трудові обов`язки позивача на посаді лікаря-невропатолога інсультного відділення, оскільки характер роботи у вищевказаному відділенні суттєво відрізняється від характеру роботи в організаційно-методичному консультативному відділенні, в якому позивач працював до переміщення, зокрема змінились його функціональні обов`язки: з консультативного прийому, надання консультативної неврологічної допомоги, організації і забезпечення надання амбулаторно-поліклінічної допомоги, здійснення аналітичної роботи - на швидку та невідкладну допомогу, лікування, діагностику та реабілітацію неврологічних хворих в умовах стаціонару. Робота в інсультному відділенні обумовлюється змінним графіком, тривалістю, нічними чергуваннями. Таким чином, робота позивача лікарем невропатологом у організаційно-методичному консультативному відділенні та в інсультному відділенні істотно відрізняється між собою за функціональними обов`язками, тобто після переміщення позивач повинен виконувати інші трудові функції і працювати у шкідливих умовах праці…Ураховуючи викладене, суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, дійшли обґрунтованого висновку про те, що було змінено істотні умови праці, у зв`язку із чим відповідач мав його попередити за два місяці про такі зміни і у випадку згоди позивача на продовження роботи перевести його на посаду лікаря-невропатолога інсультного відділення, чи у випадку незгоди на продовження роботи звільнити на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України. Проте фактично відбулось переведення на іншу роботу без його згоди, яке названо переміщенням, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Згідно частини першої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (стаття 240-1 КЗпП України).

З матеріалів справи слідує, що згідно наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря стоматолога в порядку переведення з посади лікаря-стоматолога Драгівської дільничної лікарні датою з 02 січня 2014 року.

Рішенням № 448 від 17 травня 2018 року Хустської районної ради «Про рекомендації щодо проведення змін штатного розпису медичної установи Хустської районної стоматологічної поліклініки шляхом переведення штатних посад в госпрозрахункове відділення», у зв`язку з недостатністю бюджетного фінансування стоматологічної служби Хустського району та пропозицій відділу охорони здоров`я Хустської РДА, рекомендовано провести реорганізацію Хустської районної стоматологічної поліклініки, виходячи з економічної доцільності та з фактичного виконання обсягів надання стоматологічної допомоги мешканцям Хустського району.

Даний наказ виданий на виконання наказу № 77-0 від 30 травня 2018 року «Про зміни в штатному розписі «Хустської районної стоматологічної поліклініки», яким наказано головному лікарю лікувального закладу перевести на госпрозрахункове відділення 38,75 штатних посад бюджетних ставок районної стоматологічної поліклініки з 01 серпня 2018 року, із забезпеченням виробничою зайнятістю працівників для можливості виплати соціального внеску в повному обсязі.

Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки № 6-0 від 03 серпня 2018 року, на базі Хустської районної стоматологічної поліклініки створено госпрозрахункове відділення.

Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки «Про переведення працівників» № 7-о від 09 серпня 2018 року ОСОБА_1 , разом з іншими працівниками, з 15 серпня 2018 року переведений на посаду лікаря-стоматолога в новостворене госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки. Метою переведення визначено виплату єдиного соціального внеску з наданням можливості повної виробничої зайнятості на 1,0 ставки і з метою забезпечення ефективного і повного обсягу надання стоматологічної допомоги населенню району.

Позивач ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення із вказаним наказом відмовився, оскільки таким чином змінюються умови роботи в частині норм відробітку, умов оплати праці, а також функціональні обов`язки, що має кваліфікуватися, як зміна істотних умов праці.

Вирішуючи дану справу місцевий суд правильно встановив, що мала місце зміна істотних умов праці позивача, про що зазначено також і в наказі №77-0 від 30 травня 2018 року. При цьому позивач ОСОБА_1 не був повідомлений про це у встановленому законом порядку, за два місяця до переведення. За цих обставин місцевий суд обґрунтовано поновив позивача на роботі та стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Додатково також встановлено, що у роботодавця (відповідача) проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи Хустської районної стоматологічної поліклініки з її реорганізацією шляхом перетворення в КНП «Хустська стоматологічна поліклініка», яке має статус правонаступника реорганізованої юридичної особи.

Більше того, 28 червня 2024 року розпочато процес ліквідації КНП «Хустська стоматологічна поліклініка» його засновником Хустською міською радою. У зв`язку із цим, 09 квітня 2025 року було проведено повний розрахунок із працівниками КНП «Хустська стоматологічна поліклініка» та звільнено їх з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до рішення Хустської міської ради VI сесії VIII скликання «Про припинення шляхом ліквідації Комунального некомерційного підприємства «Хустська стоматологічна поліклініка» Хустської міської ради від 28.06.2024 року.

Отже, з вказаного слідує, що рішення місцевого суду про поновлення на роботі на момент його ухвалення є законним та обґрунтованим, оскільки переведення позивача на іншу роботу відбулося із зміною істотних умов праці, а відтак з порушенням вимог закону. Крім того, на той час установа, в якій позивач працював була реорганізована та мала правонаступника в особі КНП «Хустська стоматологічна поліклініка».

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведено згідно довідки про заробітну плату позивача за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року, а також на підставі індивідуальних відомостей застрахованої особи та виписок АТКБ «Приватбанк» про рух коштів на рахунку позивача. Зауважень до цього розрахунку в апеляційного суду не має.

Наразі, КНП «Хустська стоматологічна поліклініка» знаходиться в процесі ліквідації, а відтак працівників КНП «Хустська стоматологічна поліклініка» звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з повним розрахунком при звільненні, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у цій справі, про застосування ст. 240-1 КЗпП України у разі неможливості поновлення працівника на роботі через припинення діяльності підприємства, установи, організації, де він працював.

За цих обставин рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Хустська стоматологічна поліклініка» залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді