Справа № 350/1355/24
Провадження № 22-ц/4808/1679/25
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2025 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Пулика М.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

у с т а н о в и в:

07 серпня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість заборгованість за кредитними договорами №3774570 від 22.05.2021р., №102678688 від 21.05.2021р. у розмірі 116 563,12 грн, сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн та 25 000 грн витрат на правову допомогу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.05.2021р. та 22.05.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори №102678688 та №3774570 відповідно. Кредитні договори були укладені в електронному вигляді.

28.12.2021 було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитними договорами №3774570 від 22.05.2021 та №102678688 від 21.05.2021.

Позивач зазначив, що відповідач заборгованість за договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 116 563,12 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2025 року позов ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" заборгованість за кредитними договорами №3774570 від 22.05.2021. №102678688 від 21.05.2021 у розмірі 116 563,12 грн, сплачений судовий збір в розмірі 3 028 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні та неправильному застосуванні судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог із обґрунтуванням узгодженої позиції. Апелянт вказує, що відповідно до пунктів договору про споживчий кредит №102678688 від 21.05.2021 року кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредити, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Згідно з п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 грн. Відповідно до п.1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 21.05.2021 року до 20.06.2021 року, а п.1.5 договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складається з суми загального розміру кредиту 15 000 грн, відсотків за користування 4 500 грн і становить 19 500 грн. Тому вказує, що зазначена сума і підлягає поверненню позивачу.

Щодо договору про споживчий кредит №3774570 від 22.05.2021 року, посилаючись на його пункти, вказує йому було надано кредит у сумі 15 000 грн строком на 30 днів з 22.05.2021 року до 21.06.2021 року. Відповідно до п.1.5. договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту 15 000 грн та відсотків за користування 5 625 грн, становить 20 625 грн. Тому вказана сума підлягає поверненню мною позивачу.

Таким чином, апелянт вказує, що загальна сума боргу за договорами споживчого кредиту складає 30 000 грн загального розміру кредитних коштів та 10 150 грн відсотків за користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, адже встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами кредитних договорів позичальник зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі та сплатити визначену суму відсотків у встановлені строки 30 днів із чітким зазначенням кінцевого строку повернення кредиту та відсотків. Доказів погодження інших строків нарахування відсотків за договорами споживчого кредиту №102678688 від 21.05.2021 року та № 3774570 від 22.05.2021 року позивачем до суду не надано.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки.

Наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, вважає, що судом першої інстанції всі обставини справи не з`ясовано, і як наслідок прийнято одностороннє рішення без врахування правової позиції сторони відповідача про те, що не відповідають дійсності і є безпідставними розрахунки позивача щодо суми заборгованості та розміру судових витрат.

Просить рішення Рожнятівського районного суду від 27 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення щодо часткового задоволення позову.

Представник ТОВ "Коллект Центр" подала відзив на апеляційну скаргу, яку вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вказує, що в розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною.

Відповідно до п.2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.

До того ж договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Більш того, відповідач тривалий час здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання умов договору позичальником. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач в суді апеляційної інстанції, складає 10 000,00 грн.

Просить залишити рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2025 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 до апеляційного суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача адвоката Ошуста С.Є., який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника позивача адвоката Воронкова О.М., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд встановив, що 22.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладеного договір №3774570, а 21.05.2021 укладеного договір №102678688, які було підписано на підставі ЗУ "Про електронну комерцію" (а.с.7-19).

Кредитні договори укладені сторонами дистанційно шляхом пропозиції укласти ці договори і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». ОСОБА_1 підписав кредитні договори електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону.

Пунктами 1.3, 1.4 кредитних договорів встановлено, що кредит надається строком на 30 днів.

Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.6 кредитних договорів встановлена комісія за надання кредиту; проценти за користування кредитом.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитних договорів).

За змістом пункту 2.2.1 кредитних договорів позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору.

Як передбачено пунктом 2.2.2 кредитних договорів, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Із положень пункту 2.3.1.1 кредитних договорів слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитних договорів позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Згідно з платіжними дорученнями № 46870436 від 22.05.2021 року та № 27852856 від 21.05.2021 року ТОВ «Мілоан» на виконання умов договорів перерахувало грошові кошти відповідачу в сумі 30 000,00 грн, тобто по 15 000,00 грн за двома договорами.

28.12.2021 було укладено договір №28/12-2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №3774570 від 22.05.2021, №102678688 від 21.05.2021.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №3774570 від 22.05.2021, №102678688 від 21.05.2021.

Загальна сума заборгованості становить 116 563,12 грн. (а.с. 28-30).

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції встановив, що умов договорів відповідач належним чином не виконав та не надав доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч. 3 - 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Суд встановив, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договори про споживчий кредит (індивідуальна частина) №3774570 від 22.05.2021року та №102678688 від 21.05.2021 року у формі електронного документу, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що не заперечується відповідачем, як не заперечується і отримання кредитних коштів.

Отже, із наведеного виходить, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

В апеляційній скарзі сторона відповідача не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості по процентах, вважаючи, що такі нараховані поза строком кредитування.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла до таких висновків.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит №3774570 від 22.05.2021, сторони узгодили, зокрема, п. 1.2 сума (загальний розмір) кредитування становить 15 000,00 грн; п.1.3. кредит надається строком на 30 днів з 22.05.2021; п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.06.2021; п.1.5.1 договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 1 650,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово; п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 5625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; п. 1.7 тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Також відповідно до договору про споживчий кредит №102678688 від 21.05.2021, сторони узгодили, зокрема, п. 1.2 сума (загальний розмір) кредитування становить 15 000,00 грн; п.1.3. кредит надається строком на 30 днів з 21.05.2021; п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20.06.2021; п.1.5.1 договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово; п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; п. 1.7 тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору

Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цих Договорів аналогічні.

Пунктом 2.2.3 встановлено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6 та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом, Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.

Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Кредити надавалися строком на 30 днів кожен з 21.05.2021 року та 22.05.2021 року (пункт 1.3.Договорів), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 20.06.2021 року та 21.06.2021 року відповідно (пункт 1.4. Договорів). За цей період проценти за користування кредитом становили 1,25% та 1,00% відповідно від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитних договорів сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до пунктів 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункти 2.4.2 Договорів).

Водночас, пунктами 4.2 розділу 4 кредитних договорів сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог

Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Як установлено, станом на 20.06.2021 року та 21.06.2021 року кредити не було повернуто, відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, а також вносив платежі на погашення кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості по Договору №102678688 (а.с. 25-26) відповідач здійснював платежі по даному кредиту від 20.06.2021 року, 27.06.2021 року, 04.07.2021 року, 26.07.2021 року, 10.08.2021 року, 26.08.2021 року, 10.09.2021 року, 25.09.2021 року.

А також згідно з розрахунком заборгованості по Договору №3774570 (а.с. 22-24) відповідач здійснював платежі по даному кредиту від 21.06.2021 року, 06.07.2021 року, 23.07.2021 року, 10.08.2021 року, 26.08.2021 року, 10.09.2021 року, 25.09.2021 року

Як вже зазначалось вище, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Отже, період нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, тобто 30 днів + (3/7/15 днів (пільгової пролонгації) + 60 днів (пролонгація на стандартних умовах), відповідає умовам пункту 2.3.1. вказаного Договору.

Тому, з урахуванням часткових оплат відповідачем частини тіла кредиту, процентів та комісії за пролонгацію, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення, відбувалась пролонгація строку кредитування на пільгових умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.1 Договору.

Водночас, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 11.10.2021 року, тобто після здійснення ним останньої часткової оплати за кредити, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.2 Договору.

Відтак, з урахуванням умов договору щодо строку кредитування (30 днів по кожному Договору), пільгової пролонгації (3/7/15 днів після здійснення відповідачем часткових оплат тіла кредиту, процентів по кредиту та оплати комісії за пролонгацію) та наступної пролонгації на стандартних умовах (60 днів), яка наступає на підставі п.2.3.1.2 договору, можна визначити граничний термін користування кредитними грошима. Отже, по Договору №3774570 від 22.05.2021 року такий строк закінчився 10.12.2021 року, а по Договору №102678688 розпочався 21.05.2021 року, а закінчився 10.12.2021 року, оскільки за укладеними сторонами кредитними Договорами пролонгація договорів на стандартних умовах після спливу строку кредитування та пільгової пролонгації не може перевищувати 60 днів.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Мілоан» 17.12.2021 року відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором №102678688 від 21.05.2021 до позичальника ОСОБА_1 , та 28.12.2021 року за договором №3774570 від 22.05.2021. ТОВ «Вердикт Капітал», у свою чергу, 10.01.2023 року відступило право вимоги за вище зазначеними договорами на користь ТОВ «Коллект Центр» ( а.с.32-57).

З наявних у справі розрахунків за кредитними договорами, наданих позивачем, вбачається, що останнє нарахування прострочених відсотків по договору №102678688 кредитодавцем проведено станом на 25 листопада 2021 року, а по договору №3774570 на 23 листопада 2021 року. Як вже встановлено колегією суддів строк дії кредитних договорів з урахуванням пролонгацій (на пільгових та стандартних умовах), тобто термін протягом якого кредитодавець мав право нараховувати відсотки, закінчився 10.12.2021 року.

Таким чином ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за користування кредитом по Договорах №3774570 від 22.05.2021 та №102678688 від 21.05.2021, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан», в межах дії договорів з урахуванням усіх пролонгацій, оскільки розрахунок боргу не перевищує суму заборгованості, яка була нарахована в межах договору з урахуванням умов щодо граничного строку договорів.

Нарахувавши відсотки за користування кредитом після отримання прав вимоги від первісного кредитора (а.с. 28-29), ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку.

А тому погодитися із сумою заборгованості в розмірі 116 563,12 грн не можливо, і доводи апеляційної скарги щодо неправильного обрахування суми боргу є частково обґрунтованими.

Не можна погодитися і з доводами апелянта щодо необхідності обмеження розрахунку заборгованості (включаючи тіло кредиту та нараховані відсотки) за Договорами №3774570 від 22.05.2021 та №102678688 від 21.05.2021 у межах строку кредитування тільки за 30 днів, адже це суперечить установленим обставинам у справі та погодженими сторонами умовам договорів щодо пролонгації строку.

Таким чином, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами №102678688 від 21.05.2021 у загальному розмірі 26154,65 грн, що складається із: 10187 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15967,65 грн - заборгованість за відсотками; №3774570 від 22.05.2021 у загальному розмірі 25813,82 грн, що складається із: 10155 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15658,82 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитними договорами №102678688 від 21.05.2021 та №3774570 від 22.05.2021 становить 51 968,47 грн.

Інші нарахування відсотків за кредитами виконані після відступлення права вимоги та поза межами строків кредитування, а тому колегією суддів до уваги не приймаються, у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки у визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, рішення суду підлягає зміні на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, зі зменшенням розміру стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитними договорами №102678688 від 21.05.2021 та №3774570 від 22.05.2021 з 116 563,12 грн до 51 968,47 грн.

Стосовно вимог про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову до суду представник позивача зазначала, що розмір судових витрат на правову допомогу складає 25 000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача було надано: копію прайс листа АО «Лігал Ассістанс» (а.с.63), копію платіжної інструкції № від 12 липня 2024 про оплату ТОВ «Коллект Центр» АО «Лігал Ассістанс» 100 000 гривень за надання правової допомоги за договоро №07-06/2024 від 07.06.2024 про надання правової допомоги (а.с.64), заявку на надання правової допомоги №791 від 1 липня 2024 року про надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с.65), витяг з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 (а.с.66).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг наданих послуг, обґрунтованість підготовлених і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн не є достатньо доведеним, а також розумним та співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, їх доведеністю й обґрунтованістю, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Як вбачається з акту №4 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 (а.с.66), АО «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Коллект Центр» наступні адвокатські послуги: усна консультація з вивченням документів, дана послуга оцінена у 4 000 грн; підготовка пропозицій 6 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 15 000 грн.

Аналізуючи наведені вище послуги з урахуванням положень закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», колегія суддів зазначає, що консультація адвоката це професійна правова допомога у формі порад, роз`яснень та розробки стратегії дій для вирішення правових питань клієнта, що може включати аналіз документів, складання документів, оцінку ризиків та визначення шляху розв`язання проблеми, яка може відбуватися особисто, телефоном (онлайн) або в письмовій формі.

Отже, консультація - розробка стратегії і шлях вирішення проблеми, це і є по суті пропозиція вирішення спору у вигляді подання позову до суду, тобто така адвокатська послуга як надання консультації включає в себе підготовку пропозицій.

Окрім того у межах даної справи послуга адвоката щодо підготовки пропозицій, вартістю 6 000 грн за 3 години, заявником належним чином не обґрунтована, неможливо встановити, які саме пропозиції, яка їх мета, якого предмету вони стосуються, чи були надані в межах юридичного супроводу по даній справі, оскільки неможливо встановити суть таких послуг.

Крім того варто зазначити, що послуги, надані адвокатським об`єднанням в цій конкретній справі, враховуючи позиції висловлені у аналогічних справах Верховним Судом, для професійних досвідчених адвокатів не становлять надмірної складності, не потребують допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагають великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу виготовлення документів та збору додатків до них.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд враховує висловлені представником відповідача заперечення щодо необхідності та обґрунтованості розміру цих витрат, складність справи, і оцінює виконані роботи за принципами співмірності та розумності таких витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Такий правовий висновок закріплено в постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі 761/72/57/20.

Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір у зв`язку з недостатнім обґрунтуванням фактично наданих стороні у справі послуг до 15 000 грн, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Водночас, враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив оскаржене рішення суду, задовольнив позовні вимоги позивача частково на 44,6%, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачені позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (44,6%), а саме судовий збір у розмірі 1 350,5 грн (3028,00 грн*44,6%) та 6690 грн (15 000,00 *44,6%) витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" () заборгованість за кредитними договорами №3774570 від 22.05.2021, №102678688 від 21.05.2021 в розмірі 51 968,47 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" () сплачений судовий збір в розмірі 1 350,50 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6690 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська