Провадження №: 2/336/3991/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача Мловічко М.О. в інтересах Концерну «Міські теплові мережі» через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2021 року по 31.01.2025 року у сумі 18 463,51 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить вказана квартира, у якій Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивачем за вказаною адресою за період з 01.09.2019 року по 31.01.2025 року було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 18 463,51 гривень. Відповідачем за вказаний період нарахування не сплачувались, тому станом на 31.01.2025 сума накопиченої непогашеної заборгованості за вказаний період становить 18 463,51 гривень, яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 гривень.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі від 08.09.2025 року та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання останньої, повідомлення з особистим підписом відповідача про отримання судових повідомлень були повернуті на адресу суду.

Відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним повідомленим про розгляд справи. З огляду на вказане, судом були здійснені дії (спроби) щодо своєчасного сповіщення відповідачки про наявність у суді вказаної справи.

Відповідач у визначений законодавством строк своїм правом подання до суду відзиву (заперечення) на позов не скористалася, заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються Концерном «Міські теплові мережі» шляхом укладання типового індивідуального договору №101453116 від 01.09.2021 року з відповідачами.

Вищевикладене підтверджується: довідкою щодо заборгованості, розрахунком заборгованості за особистим рахунком № НОМЕР_1 .

З довідки щодо заборгованості та розрахунку заборгованості вбачається, що у ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 року по 31.01.2025 рік виникла заборгованість за використання теплової енергії та послуг з надання гарячої води, у сумі 18 463,51 грн.

Згідно із ч.7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 02.10.2021 року Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої Води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до вищенаведеного, станом на 01.11.2021 є укладеним Типовий індивідуальний Договір № 101453116 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: АДРЕСА_1 , між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 .

З позову вбачається та не було спростовано відповідачем, що квартира АДРЕСА_2 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.

Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно пункту 11 Договору обсяг, спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Згідно пункту 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Згідно наданих позивачем рахунків, інформації щодо нарахувань та обсягів спожитих комунальних послуг, на виконання умов Договору № 101453116, Теплопостачальна організація відпустила у квартиру АДРЕСА_2 теплову енергію за період з вересня 2021 року по січень 2025 року на суму 18 463,51 гривень, що підтверджується розрахунком суми заборгованості та рахунками за постачання теплової енергії за період з вересня 2021 року по січень 2025 року, які суд визнає належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У ст. 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить ст. 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно зі ст.13 Закону № 1875-IV, ст. 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст.19,25 Закону України «Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії, на підставі Типового індивідуального Договору № 101453116, на підставі якого позивачем проводились нарахування.

Відповідачем після придбання у власність вищевказаного нежитлового приміщення, не було спростовано отримання послуг від Концерну, чи отримання послуг неналежної якості, як і не було визнано недійсним положення Типового індивідуального Договору № 101453116, на підставі якого позивачем проводились нарахування та на підставі якого позивачем надавалися послуги у квартиру АДРЕСА_2 .

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Окрім того, частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано відповідачкою.

Відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 31.01.2025 має заборгованість у сумі 18 463,51 гривень.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 у філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) суму заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 18 463 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят три) гривень 51 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 , МФО 320478, банк ПАТ АБ «Укргазбанк», ) судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А. Галущенко