Провадження № 2/638/748/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря Пухно М.С.,

представника відповідача Цимбалюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Харківська міська рада, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» (), в якому просить зобов`язати відповідача знести за власний рахунок самочинно збудовані гаражні бокси орієнтовними розмірами 43,57 х 6,65 м на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0032 за адресою: м. Харків проїзд Рогатинський, 4.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що на підставі рішення 33 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 26.02.2020 р. № 2010/20 «Про надання земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єктів, припинення права користування земельними ділянками» Харківська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» (далі - ТОВ «СВІТ-1») 07.04.2020 року уклали договір оренди землі. Відповідно до предмету договору ТОВ «СВІТ-1» передано в строкове платне користування земельну ділянку із цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, код КВЦПЗ (02.03) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, з кадастровим номер :02:005:0032, площею 4,3946 га, яка розташована м. Харків, проїзд Рогатинський, 4. Договір укладено строком до 01.03.2022 року.

06 жовтня 2020 року на підставі виданого начальником Інспекції з благоустрою Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі Інспекція з благоустрою) направлення від 02.10.2020 № 16-Н, ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», розділу 8 «Правил благоустрою території міста Харкова, затверджених рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 № 504/11 (зі змінами та доповненнями) (далі Правила благоустрою міста Харкова) інспекторами з благоустрою проведено перевірку території за адресою: м. Харків, проїзд Рогатинський, 4, користувачем якої є ТОВ «СВІТ-1». За результатами перевірки встановлено факт порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, а саме: на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0032, яка розташована по проїзду Рогатинському, 4 у м. Харкові, проводяться роботи з будівництва восьми гаражних боксів із силікатної цегли (орієнтовними розмірами 43,57 х 6,65 метрів) без декларативно-дозвільних документів з порушенням благоустрою території.

В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація стосовно будівництва гаражних боксів по проїзду Рогатинському 4 у м. Харкові.

За результатами перевірки благоустрою міста Харкова були встановлені порушення п.1 ч.1 ст.16, п.1 ч.2 ст.18, ч.2 ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.4.2.2, п.5.7.1.1 Правил благоустрою міста Харкова, у зв`язку з чим було складено Акт № 16-А перевірки благоустрою міста Харкова та видано Припис №16-П про усунення порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території міста Харкова, який у встановленому порядку було закріплено на елементі благоустрою гаражних боксах. Проте, вимогу щодо негайного зупинення проведення робіт та приведення території у попередній стан не виконано.

До Інспекції з благоустрою від ТОВ «СВІТ-1» надійшов лист (вих. № 18 від 16.10.2020), яким повідомлено, що відповідно до договору про співробітництво від 25.09.2020 року, укладеного між ТОВ «СВІТ-1» та ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_1 використовує частину земельної ділянки для будівництва гаражних боксів, чим підтверджується, що ТОВ «СВІТ-1» на даній земельній ділянці не вчиняє будь-яких дій щодо будівництва гаражних боксів, а користування та будівництво здійснює інша особа.

Інспекцією з благоустрою відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 16-Пр від 26 жовтня 2020 року за ст. 152 КУпАП.

Будівництво гаражних боксів на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером: :02:005:0032, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та передана територіальною громадою в оренду ТОВ «СВІТ-1», є самочинним будівництвом, оскільки вказана земельна ділянка не відводилась для будівництва гаражних боксів, метою її відведення є інша житлова забудова, землі житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Використання вказаної земельної ділянки комунальної власності шляхом її незаконної забудови порушує вимоги земельного, цивільного, містобудівного законодавства, законодавства у сфері благоустрою населених пунктів, договірні правовідносини та майнові права територіальної громади міста Харкова, зокрема право власності територіальної громади на земельну ділянку. З урахуванням викладеного позивач вважає, що підставами віднесення до об`єктів самочинного будівництва гаражних боксів на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:005:0032, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є вимоги ч.1 ст.376 ЦК України, а знесення вказаних об`єктів самочинного будівництва не може ставитися в залежність від можливостей їхньої перебудови, оскільки вони не мають ніякого законного первісного стану, оскільки з самого початку будуються з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2023, позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 знести за свій рахунок самочинно збудовані гаражні бокси орієнтовними розмірами 43,57 х 6,65 м на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0032 за адресою: АДРЕСА_2 .

28 квітня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Цимбалюк Сергія Васильовича про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтована тим, що предметом даного спору є вимога позивача щодо покладання на ОСОБА_1 обов`язку знести за свій рахунок самочинно збудовані гаражні бокси орієнтовними розмірами 43.57 *6,65 м. на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0032 за адресою: АДРЕСА_2 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що земельна ділянка за вказаною адресою передана в користування ТОВ «СВІТ-1» для ведення будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку і не надавалася ОСОБА_1 для будівництва гаражних боксів, будівництво яких не прийнято в експлуатацію в установленому законом порядку.

Під час перебування справи у провадженні суду змінилися фактичні обставини. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи ХМР 18.08.2021 було зареєстровано за реєстраційним номером ХК93 та за номером ХК83 в інтересах ОСОБА_1 . Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що підтверджується витягами є Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно відомостей зазначених Декларацій та Витягів вважається, що прийнято в експлуатацію реконструкцію гаражного боксу № НОМЕР_2 в літ. "АБ-Г за адресою: АДРЕСА_3 та прийнято також в експлуатацію реконструкцію гаражного боксу №6, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ю НОМЕР_5 в літ. "АВ-1" за адресою: АДРЕСА_3 . На підставі звернення ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості щодо додаткових підстав виникнення права власності - Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДССБ.

Вказані обставини було приховано позивачем з метою введення суд в оману та отримання бажаного рішення суду на власну користь, яке за змістом не відповідає дійсним правовідносинам сторін та наразі є таким, що спрямоване на порушення права власності відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.07.2023, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цимбалюк Сергія Васильовича про перегляд заочного рішення, задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2023 року по цивільній справі № 638/17799/20 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії,- скасовано.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся неодноразово про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом частини 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині 1 статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Положення статті 376 ЦК України передбачають різні підстави для знесення самочинного будівництва.

Так, відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною 7 статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц, провадження № 14-341цс18, Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 361/765/16-ц, провадження № 61-33103св18, від 02 лютого 2022 року у справі № 521/16974/17, провадження № 61-9290св21, від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17, провадження № 61-1460св21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 звертає увагу, що стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

З огляду на викладене, самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, без дозволу власника слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 523/6532/14-ц вказано, що у разі доведеності факту самовільного зайняття земельної ділянки та розміщення на ній самочинного будівництва, власник не позбавлений можливості захищати свої права у спосіб, який відповідатиме положенням статей 376, 391 ЦК України і статей 152, 212 ЗК України, зокрема вимагати усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва, звільнення земельної ділянки та приведення її у попередній стан.

Крім того, конструкція статті 376 ЦК України не обумовлює задоволення позовних вимог власника земельної ділянки про знесення самочинного будівництва пред`явленням будь-яких інших вимог, зокрема про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

У постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 2-6977/11, від 14 грудня 2023 року у справі № 591/1849/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина 4 статті 376 ЦК України). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

При цьому, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. З огляду на викладене, а також технічні характеристики прибудови, суду необхідно з`ясувати, чи вживає відповідач юридично значимі дії спрямовані на узаконення вказаної прибудови та оформлення правовідносин із міською радою щодо користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташована прибудова, і чи можливе врегулювання спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 641/2895/19 (провадження № 61-338св20).

У постанові від 29 січня 2020 року (справа 822/2149/18) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:

1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки;

2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Такий підхід є логічним та виправданим, позаяк такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

За змістом статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина 1 статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини 2 статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина 2 статті 373 ЦК України).

Під час перебування справи у провадженні суду змінилися фактичні обставини. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи ХМР 18.08.2021 було зареєстровано за реєстраційним номером ХК93 та за номером ХК83 в інтересах ОСОБА_1 . Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що підтверджується витягами є Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно відомостей зазначених Декларацій та Витягів вважається, що прийнято в експлуатацію реконструкцію гаражного боксу № НОМЕР_2 в літ. "АБ-Г за адресою: АДРЕСА_3 та прийнято також в експлуатацію реконструкцію гаражного боксу №6, 7, НОМЕР_4 , ю НОМЕР_5 в літ. "АВ-1" за адресою: АДРЕСА_3 . На підставі звернення ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості щодо додаткових підстав виникнення права власності - Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДССБ.

Тобто, у відповідача по справі під час розгляду справи, зареєстровано право власності на гаражні бокси № НОМЕР_2 в літ. "АБ-Г, №6, 7, 9, ю НОМЕР_5 в літ. "АВ-1" за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачем не спростовувалося право власності на гаражні бокси № НОМЕР_2 в літ. "АБ-Г, №6, 7, НОМЕР_4 , ю НОМЕР_5 в літ. "АВ-1" за адресою: м. Харків, Рогатинський проїзд, 4/7 саме за відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-1» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.12.2025 року.

Суддя Д.М.Цвіра