Березівський районний суд Одеської області
15.12.2025
Провадження № 2/494/1177/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №947/32922/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду міста Одеси судді Бескровного Я.В. перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю « Фінансова Компанія «ЕЙС»" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В від 15.09.2025 року вказана справа передана до Березівського районного суду Одеської області за територіальною підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2025 року дану цивільну справу передано судді Римар І.А.

Суд також вважає зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Ухвалою суду від 15.10.2025 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду та витребувано докази по справі.

Представник позивача в обгрунтування позову вказав, що 07.01.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №865146785 на суму 5500.00 грн. кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора XRFF-7739. Відповідач самостійно ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті кредитора, таким чином сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, строку та умов користування коштами, сплати відсотків. 07.01.2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти на банківську карту відповідача. Отже, кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 23237.50 грн., що складається: 5500.00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 17737.50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 28.11.2018 року між ТОВ ««Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу згідно умов якого право вимоги до відповідача перейшло ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором №865146785.Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000.00 грн. На підставі вказаного, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

27.10.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як кредитний договір не укладався ні в електронній ні в паперовій формі, отже не містить підпису сторін, не підписані умови кредитування не можуть застосовуватись до правовідносин, позивачем не доведено факту видачі позики, розрахунок заборгованості суперечить вимогам законодавства. ОСОБА_1 зазначив, що не має власного примірника оригіналу оспорюваного договору та не визнає наданих позивачем копій, жодного документу, що міститься в матеріалах справи не підписував. За відсутності оригіналу кредитного договору не можливо встановити його умови. Доказування позивача ґрунтується на припущеннях. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт перерахунку йому кредитних коштів. Доказом надання позичальнику кредитних коштів є первинні документи, розрахунок заборгованості не є джерелом доказування та не є первинним документом, а лише являється внутрішнім документом установи та не містить відомостей щодо передачі коштів позичальнику, також не підтверджує розмір заборгованості. Позивачем не надано доказів надсилання та отримання ОСОБА_1 повідомлень про набуття права вимоги кожним кредитором, застосовано підвищену процентну ставку, нарахування пені відбулося у період карантину, що є не правомірним, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.102-137).

27.10.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» письмові докази для долучення до матеріалів справи та клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі, в якому просив витребувати у позивача оригінали договору про надання кредиту №865146785 від 07.01.2024 року, також оригінал первинного бухгалтерського документу щодо фактичного перерахунку грошових коштів ОСОБА_1 за вищевказаним договором (а.с.138-161), також відповідач подав клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, зазначив, що оскільки позов до нього про стягнення заборгованості є типовим, позивач спеціалізується по таких справах, тому може забезпечити представництво без залучення сторонніх фахівців. Правова допомога по захисту права не має коштувати дорожче ніж набуття цього права та не повинна ставати додатковим джерелом збагачення за рахунок відповідача, просив відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу (а.с.172-177).

29.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, зазначив, що вважає заперечення відповідача на позовну заяву необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При заповненні заявки на кредит ОСОБА_1 особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитись з умовами договору перед його підписанням. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного договору. Відповідачем не надано доказу, що кредитні кошти на зараховані на його картковий рахунок, доказів повернення коштів. Передача права вимоги здійснюється за реєстрами, які є додатками до договору факторингу, тому факт переходу права вимоги до позивача підтверджений, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином (а.с.206-219). Разом з відзивом на позов 29.10.2025 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог по справі, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №865146785 від 07.01.2024 року у розмірі 13200.00 грн., яка складається з: 5500.00 грн. заборгованість по кредиту; 7700.00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422.40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000.00 грн. (а.с.223-224).

Ухвалою суду від 24.11.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів та надання оригіналів письмових доказів, заяву представника позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду.

26.11.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Римар І.А.

Ухвалою суду від 10.12.2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Римар І.А. залишено без задоволення.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 року.

У судове засідання 15.12.2025 року представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести без участі представника ТОВ «ФК» ЕЙС», вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.7 зворотній бік).

Відповідач у судове засідання 15.12.2025 року також не з`явився, причини неявки не повідомив. Будь-які клопотання чи заяви до суду не подавав. У відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та у випадку неявки розглянути клопотання без його участі (а.с.137).

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням відсутності сторін, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Врахувавши думку представника позивача, викладену в позовній заяві, думку відповідача викладену у відзиві на позов, врахувавши відповідь на відзив представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.01.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №865146785 на суму 5500.00 грн. кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора XRFF-7739 (а.с.26-35).

Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

28.11.2018 року між ТОВ ««Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу згідно умов якого право вимоги до відповідача перейшло ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором №865146785 (а.с.46-49, 62-68, 73-76).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК України, передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частни першої статті 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ «ФК «ЕЙС» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед відповідачем в сумі 13200.00 грн., яка складається: 5500.00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 7700.00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Згідно наданої АТ «Райффайзен Банк» від 10.11.2025 року інформації по рахунку ОСОБА_1 вбачається 07.01.2024 року на його рахунок зараховано кошти у сумі 5500.00 грн. (а.с.236).

Також, суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості за простроченими відсотками з 7700.00 грн. до 1100.00 грн., виходячи з наступного.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обв`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності спорінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст.ст.6,627 ч.1ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, нарішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7700.00 грн, яка фактично перевищує заборгованість за кредитом, також може свідчити на не справедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити їх у цій частині до 1100.00 грн.

При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобов`язань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 13200.00 грн до 6600.00 грн.

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково та стягнути з останнього на користь позивача заборгованість у розмірі 6600 грн. 00 коп.

Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі щодо задоволення частини позовних вимог, а саме: у розмірі 1211 грн. 20 коп., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» при зверненні з позовом до суду.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правничої допомоги (а.с.85-86); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с.86 зворотній бік); акт прийому-передачі наданих послуг від 09.07.2025 року (а.с.87); додаткова угода до договору про надання правничої допомоги (а.с.87 зворотній бік), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.88).

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000.00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, оскільки дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія поправки, 6, кабінет 13) заборгованість за кредитним договором №865146785 від 07.01.2024 року в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) грн. 00 коп., яка складається:

-прострочена заборгованість за сумою кредиту 5500.00 грн.;

-прострочена заборгованість за комісіями та відсотками 1100.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія поправки, 6, кабінет 13) суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія поправки, 6, кабінет 13).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

У зв`язку з надмірним навантаженням, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.12.2025 року.

Суддя І.А. Римар