Справа № 489/972/22
Провадження №2/489/51/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 грудня 2025 м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Горецькою П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: поділити в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що їй та відповідачу належить по частки за кожним житлового будинку з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . В цілому домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: житлових будинків літ. А, баня літ. В, літня кухня літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, навіс літ. З, огорожі та споруди № 3,4, 8, І, сарай літ. К. Вищезазначений житловий будинок та господарські і побутові будівлі та споруди розташовані на присадибній земельній ділянці загальною площею 488 кв.м., яка знаходиться у постійному користуванні співвласників. Між нею та відповідачем виникають спори щодо порядку користування та володіння житловим будинком та земельною ділянкою. Згоди про добровільний поділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою між нею та відповідачем не досягнуто.
Ухвалою суду від 21.02.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 06.12.2022, витребувано докази.
Ухвалою суду від 06.12.2022, призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 29.02.2024, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 03.04.2024, призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 13.05.2024, виправлено описку в ухвалі про призначення судової експертизи.
Ухвалою суду від 28.10.2024, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 10.02.2025, призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 24.07.2025, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12.11.2025, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Позивачкою подано клопотання про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
частка житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.11.2006.
частки житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 26.08.2014, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 5-308.
Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 28.11.2022.
Норми права та мотиви їх застосування.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
У частинах першій, третій статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці,як самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості».
Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 07.02.2007, в цілому житловий будинок складається з: житлового будинку літ. А; бані літ. В; літньої кухні літ. В; сараю літ. Г; вбиральні літ. Е; навісу літ. З; огорожі та споруди № 3, 4, 8, І; сараю літ. К.
З витягу з технічного паспорту вбачається, що загальна площа земельної ділянки складає 488 кв. м.
Згідно висновку експерта № 932-34-25 від 09.07.2025, визначити реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 з організацією двох ізольованих частин, здатних самостійно функціонувати, у складі необхідних житлових та допоміжних приміщень, з урахуванням планування, конструктивних особливостей, об`ємно-планувальних характеристик житлового будинку, згідно ідеальних часток співвласників, відповідно до нормативно-технічних вимог, технічно неможливо.
У звязку з неможливістю реального поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням ідеальних часток співвласників та у частках, наближених до ідеальних, відповідно до нормативно-технічних норм та правил, розробити варіанти поділу домоволодіння технічно неможливо.
Враховуючи неможливість реального виділу (поділу) домоволодіння на дві ізольовані частини, згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 № 13, експертом довідково наводиться грошова компенсація, визначена за ринковою вартістю домоволодіння, належна кожному із співвласників за їх ідеальну частку (по частки) нерухомого майна у домоволодінні АДРЕСА_1 .
Ринкова вартість об`єкта оцінки домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), що розташоване по АДРЕСА_1 станом на момент експертизи складає 914352 грн.).
частки домоволодіння АДРЕСА_1 складає 457176 грн.
У звязку з неможливістю реального поділу спірного домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням ідеальних часток співвласників та у частках наближених до ідеальних, відповідно до нормативно-технічних норм та правил, визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 488,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , також технічно неможливо.
Разом з тим, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка, яка залишається в іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої позовної вимоги в частині виділу в натурі між співвласниками спірного житлового будинку.
При вирішенні заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходилася в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.
За положеннями частини 1 ст.377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Аналогічні положення містяться й у статті 120 ЗК України.
Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.
Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку (частинапершастатті88 ЗК України).
Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.
Суд може встановити порядок користування земельною ділянкою, лише на підставі висновку експерта, оскільки для вирішення цього питання необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Ці вимоги передбачені ст.103 ЦПК України.
Як зазначалося вище, експертом, у своєму висновку, зазначено, що у зв`язку з неможливістю реального поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням ідеальних часток співвласників та у частках, наближених до ідеальних, відповідно до нормативно-технічних норм та правил, розробити варіанти поділу домоволодіння технічно неможливо.
Сторонами не надано доказів щодо домовленостей про виплату грошової компенсації вартості частки спірного майна, так само як і не заявлялася вимога про виплату грошової компенсації вартості частки спільної сумісної власності з подальшим визнанням права власності на вказане майно та припиненням права власності іншого співвласника на частку у спільному майні.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено «18» грудня 2025.
Суддя Н.О. Рум`янцева