Справа № 489/4211/25
Номер провадження 2/489/2343/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.01.2022 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики №74783967. 14.06.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило позивачу своє право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. З моменту отримання права вимоги до відповідача ,позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики в розмірі 15481,67 грн., з яких: 10491,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4990,67 грн. сума заборгованості за відсотками. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 15481,67 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, надав заяву, в якій вказав, що з позовом згоден частково, не визнає нараховані відсотки за кредитом, оскільки проходить службу у ЗСУ з 01.03.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

08.01.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74783967, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику у розмірі 10491,00 грн., строком на 30 днів, з денною процентною ставкою (фіксована) 0,90%; процентною ставкою (базова) - 1,99%; зниженою процентною ставкою - 0,4975%; процентною ставкою за понадстрокове користування позикою - 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою - 443,3%. Вказаний договір позики, разом з таблицею обчислення загальної вартості кредиту, підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

14.06.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило позивачу своє право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, що підтверджується витягом з Реєстру боржників №11 від 27.10.2023.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11Закону України"Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким,що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц.

Відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором позики №74783967 станом на 31.03.2025 утворилася заборгованість в сумі 15481,67 грн., з яких: 10491,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4990,67 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до вимог законодавства, електронний договір, укладений ОСОБА_1 підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідача, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як встановлено судом, кредитний договір укладено з відповідачем 08.01.2022, строк кредитування встановлений в договорі 30 днів. Відповідача ОСОБА_1 призвано на військову службу 01.03.2022. Враховуючи аргументи відповідача про перебування його на військовій службі і як наслідок - неправомірність нарахування відсотків, суд зазначає таке.

Так, відповідно до пункту 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15, від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц, від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі №591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі №336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21.

Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу.

Положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.

Дійсно, чинне законодавство звільняє військовослужбовців від нарахування їм штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитним коштами. Це пов`язано з їх особливими статусом та прямо передбачено пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте, судом встановлено, що статус військовослужбовця ОСОБА_1 має з 01.03.2022, тобто з часу, коли строк кредитування вже закінчився. Від так, на нього не поширюються вищезазначені пільги.

Ухвалою суду від 21.10.2025, яка отримана позивачем20.11.2025, витребувано детальний розрахунок заборгованості з визначенням періоду нарахування відсотків, однак до судового засідання 02.12.2025 такий розрахунок надано не було.

В той же час, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості неможливо визначити за який саме період нараховувалась заборгованість по відсоткам відповідачу. Зазначено лише, що йому нараховано суму у розмірі 4990,67 грн. станом на 27.10.2023, яка потім не змінювалася.

Відповідно до п. 5.8 Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", які містяться на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/programma-loyalnosti-new/, та з яким ознайомився позичальник відповідно до 5.1 Договору позики від 08.01.2022, у випадку, якщо позичальник не виконує умови Договору для застосування процентної ставки/ставки комісії за надання кредиту/процентної ставки та ставки комісії за надання кредиту, що була (-ли) знижена (-ні) за промокодом відповідно до умов цих Правил, відносно такого Позичальника припиняє діяти знижена процентна ставка/ставка комісії за надання кредиту/процентна ставка та ставка комісії за надання кредиту. В такому випадку особливі умови виконання Договору втрачають силу.

Так, з матеріалів позову вбачається, що позивачем нараховувалися за перші 30 днів відсотки у розмірі 0,4975% (знижена процентна ставка), а після закінчення строку кредитування - за процентною ставкою 1,99% (тобто за 16,4 днів), що в своїй сумі склало 4990,67 грн. (за період з 08.01.2022 по 24.02.2022).

Проте, суду не надано доказів пролонгації строку кредитування. Умови договору позики №74783967 від 08.01.2021 не містять умови про погодження сторонами пролонгації договору кредитування, тому суд вважає, що нарахування відсотків поза межами строку кредитування є неправомірним.

Враховуючи, що тіло кредиту - 10491 грн., період кредитування - 30 днів (без обумовленої сторонами і погодженої пролонгації строку кредитування), знижена процентна ставка - 0,4975%, то станом на 08.02.2023 сума нарахованих відсотків відповідача має становити 1565,78 грн. (10491*0,4975%=52,19; 52,19*30=1565,78 грн.). Що і відповідає підписаній сторонами Таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Іншого позивачем не доведено та не спростовано відповідачем. Тому суд приходить до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача відсотків слід задовольнити частково та стягнути з останнього 1565,78 грн. за користування кредитним коштами.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, враховуючи, що Договір позики №74783967, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про нарахування відсотків та їх розмір, та факт часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви, позивач просив суд також стягнути з відповідача судові витрати, які відповідно до мотивувальної частини позову складаються з судового збору (3028 грн.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (1514 грн.), проте жодних доказів на підтвердження витрат у розмірі 1514 грн. позивач суду не надає, тому в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2358,14 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №74783967 від 08.01.2022, яка станом на 31.03.2025 складає 12056,78 грн. (дванадцять тисяч п`ятдесят шість гривень сімдесят вісім копійок), з яких: 10491,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1565,78 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2358 грн. 14 коп. (дві тисячі триста п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

В задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв