Справа № 944/1173/25 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М.О.
Провадження № 22-ц/811/1443/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Яворівський відділ ДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Яворівський відділ ДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14.04.2025 позовну заяву повернуто на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він звертався до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він не має доходів, так як з 14.09.2021 перебуває під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» відповідно до вироку Яворівського районного суду від 16.12.2024 року, у зв`язку з чим обмежений у можливості працювати та виконувати оплачувані роботи. Оскільки за час перебування під вартою він не отримує жодного доходу та немає заощаджень чи майна, він не може оплатити судовий збір. Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28.10.1998).

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 13.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, зокрема для сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 17.03.2025 ОСОБА_1 скерував клопотання, в якому просив звільнити його від сплати судового збору, покликаючись на те, що зазначає, що на даний час та впродовж останніх трьох років та шести місяців він не має доходів, оскільки з 14.09.2021 перебуває під вартою в ДУ «Львівська УВП №19» відповідно до вироку Яворівського районного суду від 16.12.2024, а працювати або виконувати будь-які роботи на платній основі в ДУ «Львівська УВП №19» не передбачено чинним законодавством.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 18.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 14.04.2025, суд першої інстанції виходив з того, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 18.03.2025, позивачем не усунуті. Тобто, позовна заява повернута з підстав несплати судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 1 ч.ч.1,2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведених норм права вбачається, що за подання до суду позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір, проте суд за клопотанням позивача може звільнити його від сплати судового збору в разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, за клопотанням може відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Встановлено, що починаючи з 14.09.2021 ОСОБА_1 перебуває під вартою в ДУ «Львівській установі виконання покарань №19» відповідно до вироку Яворівського районного суду від 16.12.2024.

Як вбачається з ухвали від 18.03.2025, відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав доказів, що підтверджують його незадовільний майновий стан та відсутність джерел доходу, які б давали суду підстави звільнити позивача від сплати судового збору. При цьому суд зазначив, що тривалість перебування під вартою може розглядатися судом як один із факторів, що свідчить про фінансові труднощі, але не може бути достатнім доказом для звільнення від сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Тобто, суд припускає можливі фінансові труднощі ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням під вартою в ДУ «Львівській установі виконання покарань №19», відсутність у нього у зв`язку з цим доходів.

Разом з тим, з огляду на вищенаведене, суд не розглянув питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення сплати ОСОБА_1 судового збору на певний строк.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 19.12.2025

Головуючий

Судді