Провадження 2/127/4699/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/22419/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

17.07.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Мотивований позов тим, що 16.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2023 року № 127/35026/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 13.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні, провадження в якому відкрито 01.12.2023 року № 73479827.

Позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , аліменти стягуються шляхом відрахування з його заробітку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року № 127/32330/24, яке набуло чинності 29.04.2025 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовлено. В судовому засіданні син ОСОБА_4 повідомив, що не бажає жити з матір`ю і у травні 2024 року він перейшов жити до батька.

З 12.05.2021 року позивач та його син ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Проживання сина ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем проживання підтверджено актом від 09.07.2025 року, складеним головою правління ОСББ «ПІК 103-Б».

ОСОБА_1 продовжує військову службу в ЗСУ, приймає активну участь в житті сина, завжди дбає про стан його здоров`я, навчання. Позивач утримує сина матеріально, але разом з тим, в примусовому порядку з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина, який проживає з ним.

ОСОБА_1 просив припинити з 15.05.2024 року стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2023 року № 127/35026/23 та розподілити судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дубінський Ю.Я. позов підтримав, просив вимоги ОСОБА_1 задоволити. Суду пояснив, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (якому виповнилось 14 років) з травня 2024 року проживає з батьками позивача, знаходиться на утриманні позивача, який в даний час є військовослужбовцем ЗСУ. Але аліменти стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання сина, який з нею не проживає з травня 2024 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідачки на користь позивача 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Відзиву на позов не надавала, із заявами, клопотаннями, не зверталась. В підготовчому засіданні 18.09.2025 року повідомила, що аліменти вона завжди використовувала на утримання дитини, а після ухвалення рішення судом про визначення місця проживання дитини і враховуючи, що син обрав собі міце проживання з батьком, всі аліменти вона перераховувала сину на картку.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.04.2010 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх син - ОСОБА_3 .

В провадженні суду знаходиться цивільна справа № 127/9244/22 за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 20.03.2025 року провадження зупинене до припинення перебування ОСОБА_1 у складі ЗСУ, яка набула чинності згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 09.05.2025 року.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2023 року № 127/35026/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 13.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні, провадження в якому відкрито 01.12.2023 року № 73479827.

Позивач є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , аліменти стягуються шляхом відрахування з його заробітку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 року № 127/32330/24, яке набуло чинності 29.04.2025 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовлено.

При ухваленні рішення судом було взято до уваги висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

При розгляді справи № 127/32330/24 син ОСОБА_4 повідомив, що з травня 2024 року проживає з батьком, він і бабуся піклуються про нього.

З 12.05.2021 року позивач та його син ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Проживання сина ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем проживання підтверджено актом від 09.07.2025 року, складеним головою правління ОСББ «ПІК 103-Б».

Батько дитини продовжує військову службу в ЗСУ, приймає активну участь в житті сина, утримує сина матеріально.

Разом з тим, станом на день подання даної позовної заяви аліменти продовжують стягуватись з позивача на користь відповідачки на підставі судового наказу від 14.11.2023 року.

Згідно довідки, що видана 05.07.2025 року державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Вінниці, при примусовому виконанні (ВП № 73479827) судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 14.11.2023 року № 127/35026/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто: за березень 2024 року - 13 751, 81 грн., за квітень 2024 року - 7 212, 03 грн., за травень 2024 року - 20 860, 86 грн., за червень 2024 року - 17 485, 19 грн., за липень 2024 року - 11 991, 15 грн., за серпень 2024 року - 11 864, 57 грн., за вересень 2024 року - 39 571, 87 грн., за жовтень 2024 року - 61 885, 88 грн., за листопад 2024 року - 25 313, 67 грн., за січень 2025 року - 41 651, 60 грн., за лютий 2025 року - 5 822, 21 грн., за березень 2025 року - 18 575, 03 грн., за квітень 2025 року - 8 667, 59 грн., за травень 2025 року - 5 877, 25 грн., за червень 2025 року - 9 475, 65 грн., за липень 2025 року - 2 621, 37 грн.

Позивач також надав платіжні інструкції з травня 2024 року по червень 2025 року про перерахування ним на рахунок сина ОСОБА_3 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошових коштів на його утримання.

Крім того, з інформації про рух коштів по рахунку ОСОБА_6 , зокрема, вбачається про перерахування йому ОСОБА_2 коштів: в березні 2025 року 500 грн., 300 грн., 500 грн., 500 грн., 500 грн., 500 грн., 1 000 грн., 1 000 грн., 600 грн.; в квітні 2025 року 500 грн., 500 грн., 500 грн., 1 000 грн., 1 000 грн.; в травні 2025 року 500 грн., 4 000 грн. та 9 523, 14 грн. - аліменти від ОСОБА_2 за травень 2025 року; в червні 2025 року 4 000 грн. та 9 752, 99 грн. - аліменти від ОСОБА_2 за червень 2025 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просив припинити з 15.05.2024 року стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки син проживає з ним і знаходиться на його утриманні, а стягнення аліментів в примусовому порядку на користь ОСОБА_2 , з якою син не проживає, суперечить ст.ст. 179, 181 СК України.

Правовідносини виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку батьків щодо утримання дітей, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СУ України.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Згідно ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існував спір з приводу визначення місця проживання дитини і рішенням суду від 27.03.2025 року, яке набрало законної сили 29.04.2025 року, відмовлено ОСОБА_2 у визначенні місця проживання дитини з нею.

Син ОСОБА_4 під час вирішення спору судом був неповнолітнім і в силу ч. 3 ст. 160 СК України не міг самостійно обирати місце проживання з одним з батьків. Разом з тим, судом було встановлено, що на момент набрання рішенням суду законної сили - 29.04.2025 року неповнолітній ОСОБА_7 проживав із батьком - ОСОБА_1 і знаходився на його утриманні.

Вказані обставини відповідач ОСОБА_2 визнала в підготовчому засіданні 18.09.2025 року.

Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи наведені обставини і норми закону, а також висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, суд вважає необхідним припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , що стягуються на підставі судового наказу від 14.11.2023 року № 127/35026/23, з дня набрання рішенням суду від 27.03.2025 року у справі № 127/32330/24 законної сили - з 29.04.2025 року.

Вимога позивача про припинення стягнення аліментів з 15.05.2024 року задоволенню не підлягає.

Судом враховано, що між сторонами існував спір з приводу визначення місця проживання дитини.

Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

В судовому засіданні представник позивача Дубінський Ю.Я. визнав, що позивач до органу опіки і піклування із заявою про нецільове використання коштів ОСОБА_2 не звертався.

Таким чином, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 не використовувала кошти (аліменти) на утримання дитини, які вона отримувала на підставі судового наказу в період з травня 2024 року до 29.04.2025 року, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір, що сплачений позивачем - 1 211,20 грн. згідно квитанції від 15.07.2025 року, слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Правнича допомога у даній справі була надана позивачеві адвокатом Дубінським Ю.Я. на підставі договору № 03-10/24 про надання правничої допомоги від 03.10.2024 року, яким повноваження адвоката не обмежені, додатку № 1 від 07.10.2025 року до договору, згідно якого сторонами визначено, що вартість правничої (правової) допомоги по справі за позовом ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів становить 5 000 грн. Вказана сума передана клієнтом виконавцю, що зафіксовано в додатку № 1 до договору № 03-10/24 про надання правничої допомоги від 03.10.2024 року.

Дана сума є співмірною із складністю справи, виконаною адвокатом роботою, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторін, тому відповідно до ст. 137 ЦП України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183, 191,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Припинити з 29.04.2025 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/35026/23, виданого 14.11.2023 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 13.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять грн.) 20 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 12 грудня 2025 року.

Суддя