Справа № 335/1396/22 6/335/170/2025
УХВАЛА
10 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейко Дмитро Дмитрович, про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 335/1396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судових рішень по кримінальній та цивільній справам про відшкодування шкоди, завданої злочином здоров`ю позивача,
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі №335/1396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судових рішень по кримінальній та цивільній справам про відшкодування шкоди, завданої злочином здоров`ю позивача, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейко Дмитро Дмитрович.
В обґрунтування заяви зазначила, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала на розгляді цивільна справа №335/1396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судових рішень по кримінальній та цивільній справам про відшкодування шкоди, завданої злочином здоров`ю позивача.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2009 року ОСОБА_2 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, ознаки якого передбачені ч.2 ст.286 КК України та засуджений. Вирок суду набрав законної сили 24 березня 2010 року. Вирішуючи справу у частині відшкодування моральної шкоди, суд постановив, стягнути з ОСОБА_2 на користь заявниці в рахунок відшкодування моральної шкоди 188 714 грн.

Проте, рішення суду в цій часині не виконувалось, що змусило ОСОБА_1 звернутись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2022 року у справі №335/1396/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за триваюче невиконання вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі №1-142/09 (в частині цивільного позову) та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, частково зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року, у цивільній справі № 336/4262/19, розміром 300 000,00 грн. Вирішено питання про стягнення з боржника судових витрат. Рішення суду набрало законної сили.

По вказаній цивільній справі видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено для примусового виконання рішення суду.

На виконання вказаного судового рішення було зведено виконавче провадження ВП №69729498, ідентифікатор доступу ЗБ72ГГБГ618Е, про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000,00 грн.

29 серпня 2022 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Проценко Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 69729498, на підставі виконавчого листа №335/1396/22, виданого 25 серпня 2022 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000, 00 грн. Боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2022 року виконавче провадження ВП 69729498 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП 59288506, яке веде Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Постановою від 18 травня 2023 року вказане виконавче провадження прийнято до виконання державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейком Д.Д.

Виходячи з інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження у ВП 69729498, ідентифікатор доступу 3Б72ГГБГ618Е, про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000,00 грн не здійснюється, стан виконавчого провадження: відкрито. Боржник рішення суду не виконує. Разом із тим, боржник є адвокатом, обліковується у Раді адвокатів Запорізької області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 05 квітня 2012 року №947, який активно надає правничу допомогу у справах, інформація про які наявна на офіційному сайті «Судова влада України». Так, протягом 2024 року ОСОБА_2 надав правничу допомогу у 23 справах, у 2025 році у 40 справах. Однак, відповіді на запити державного виконавця до органів податкової служби та Пенсійного фонду України стосовно реєстрації боржника як платника податків, єдиного соціального внеску, містять інформацію про відсутність боржника на відповідних обліках.

Зважаючи на те, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення є новим у цивільному судочинстві та почав застосовуватись з 19 грудня 2024 року, просила поновити строк на подачу заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення. Заяву задовольнити, зобов`язати ОСОБА_2 , боржника у виконавчому провадженні ВП №69729498, ідентифікатор доступу 3Б72ГГБГ618Е, про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000,00 грн Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкритого на підставі виконавчого листа №335/1396/22, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення на користь ОСОБА_1 суми, звіт про виконання судового рішення, визначити строк для подання такого звіту та розглянути звіт у порядку письмового провадження.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року у задоволені заяви ОСОБА_1 , про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 335/1396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судових рішень по кримінальній та цивільній справам про відшкодування шкоди, завданої злочином здоров`ю позивача, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначено ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про зобов`язання боржника ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі №335/1396/22, задовольнити.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 14.08.2025 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

29.09.2025 справа надійшла до канцелярії Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано в провадження судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагіновій А.В.

29.09.2025 суддею Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагіновою А.В. заявлено про самовідвід.

Того ж дня, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа була передана в провадження судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 453-2 ЦПК України, за власної ініціативи, суддя вважав за необхідне розглядати заяву стягувача ОСОБА_1 у судовому засіданні за правилами ст. 450 ЦПК України.

Справу призначено до судового розгляду, про що повідомлено учасників судового процесу.

20.10.2025 від боржника ОСОБА_2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він особисто ознайомився 22.10.2025.

З боку ОСОБА_2 було надано декілька заяв про відкладення розгляду справи. Зокрема, останній вказував на те, що ним подано заяву про перегляд заочного рішення.

24.11.2025 матеріали справи були передані в провадження судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагіновій А.В. для розгляду заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ухвали судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагінової А.В. від 24.11.2025 заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13.07.2022 буда залишена без розгляду.

10.12.2025 матеріали справи були повернуті в провадження судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О. для продовження розгляду заяви стягувача ОСОБА_1 .

В судове засідання 10.12.2025 учасники судового процесу не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2009 року ОСОБА_2 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, ознаки якого передбачені ч.2 ст.286 КК України та засуджений. Вирок суду набрав законної сили 24 березня 2010 року. Вирішуючи справу у частині відшкодування моральної шкоди, суд постановив, стягнути з ОСОБА_2 на користь заявниці в рахунок відшкодування моральної шкоди 188 714 грн (а.с.7-9).

Проте, рішення суду в цій часині не виконувалось, що змусило ОСОБА_1 звернутись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2022 року у справі №335/1396/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за триваюче невиконання вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі №1-142/09 (в частині цивільного позову) та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, частково зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року, у цивільній справі № 336/4262/19, розміром 300 000, 00 грн. Вирішено питання про стягнення з боржника судових витрат. Рішення суду набрало законної сили (а.с.62-64).

25 серпня 2022 року по вказаній цивільній справі видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено для примусового виконання рішення суду, що підтверджується супровідним листом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2022 року №335/1396/22/6254/2022 (а.с.71).

На виконання вказаного судового рішення було зведено виконавче провадження ВП №69729498, ідентифікатор доступу ЗБ72ГГБГ618Е, про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000,00 грн.

29 серпня 2022 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Проценко Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 69729498, на підставі виконавчого листа №335/1396/22, виданого 25 серпня 2022 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з боржника на користь стягувача 300 000, 00 грн. Боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2022 року виконавче провадження ВП 69729498 приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП 59288506, яке веде Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Постановою від 18 травня 2023 року вказане виконавче провадження прийнято до виконання державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейком Д.Д.

У заяві ОСОБА_1 зазначила ідентифікатор доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження, за яким наявний доступ до ВП 69729498. Перевіривши інформацію про виконавче провадження за вказаним заявницею ідентифікатором як вірно суд першої інстанції встановив наявність вищезазначених постанов державного виконавця у виконавчому провадженні, якими підтверджується відкриття виконавчого провадження, його приєднання до зведеного виконавчого провадження, передача виконавчого провадження у зв`язку з реорганізацією відділу ДВС та прийняття до виконання цього виконавчого провадження державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейком Д.Д.

З документів, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження ВП 69729498, випливає, що постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельяненка А.П. від 16.01.2024 звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника. Крім того, з 04.08.2025 по 15.10.2025 державним виконавцем зроблені запити до ДФС, Податкової служби, МВС щодо наявних рахунків боржника, джерела та суми доходів, зареєстрованих за боржником транспортних засобів тощо. Відповіді на ці запити в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні (а.с.160-161).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1 до суду зі скаргою про порушення її прав під час виконання судового рішення не зверталася.

Відповідно до частини 1 статті 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру.

Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Відповідно до ст. 453-2 ЦПК України, суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, якщо боржник є юридичною особою.

Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 453-4 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою ЦПК України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в цивільній справі, зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (частина 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У той же час, з документів, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження ВП 69729498, випливає, що постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельяненка А.П. від 16.01.2024 звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника, а також 16.09.2025 стягнуто з боржника витрати виконавчого провадження. Крім того, з 04.08.2025 по 15.10.2025 державним виконавцем зроблені запити до ДФС, Податкової служби, МВС щодо наявних рахунків боржника, джерела та суми доходів, зареєстрованих за боржником транспортних засобів тощо. Відповіді на ці запити в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

З інформації про виконавче провадження у проміжок часу між 16 січня 2024 по 04.08.2025, а так само і станом на 15.10.2025, відомостей про будь-які виконавчі дії, що направлені на стягнення суми боргу не зазначено.

На час розгляду справи, з матеріалів виконавчого провадження слідує, що боржник рішення суду не виконує.

Боржником ОСОБА_2 такі висновки не спростовано, документів, які б підтверджували виконання ним рішення суду в добровільному порядку не надано. Натомість, останній неодноразово звертався з заявами про відкладення розгляду справи за заявою стягувача, відзиву на заяву не надавав, а також подав заяву про перегляд заочного рішення через три роки з дати його ухвалення.

Таку поведінку боржника суд розцінює, як ухилення від виконання судового рішення.

Також суд приймає до уваги те, що боржник є адвокатом, обліковується у раді адвокатів Запорізької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 05 квітня 2012 року № 947, який активно надає професійну правничу допомогу.

Зокрема, з інформації, яка розміщена на офіційному сайті «Судова влада» України адвокат Щербина К.В. лише протягом 2024 року надавав правничу допомогу у 23 справах, за сім місяців 2025 року кількість таких справ збільшилася до 40, станом на 10.12.2025 кількість справ за його участю додатково збільшилася.

Відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», фізичні особи, які мають намір проводити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайнятті особи платники податків та є платниками єдиного внеску ( п. 63.5 ст.63 Податкового Кодексу, ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Знятися з обліку як самозайнята особа адвокат може, якщо до ЄРАУ внесено відомості про зупинення або припинення його адвокатської діяльності чи зміну форми адвокатської діяльності з індивідуальної на іншу ( бюро, об`єднання).

Зі змісту відповідей ДПС, ПФУ, МВС вбачається, що протягом півтора роки вони ідентичні за змістом боржник в органах ПФУ не обліковується, відкритих- банківських рахунків не має, в ДПС з реєстрації знятий, транспортні засоби не зареєстровані.

З заяви ОСОБА_3 слідує те, що її звернення обумовлене не оскарженням дій державного виконавця, а воно обумовлене тим, що боржником штучно створена така реальність, що боржник не обліковується у будь-яких наглядових органах, що виключає ефективність виконавчих дій. Саме через те, що така ситуація створена самим боржником - нею подана заява про вирішення питання про його зобов`язання подати звіт. Така можливість наразі і передбачена розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконання судових рішень».

Таким чином, суд доходить висновку, що у даному виконавчому провадженні наразі проводяться виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, проте даних, які б свідчили про вжиття під час примусового виконання рішення вичерпних заходів, спрямованих на задоволення вимог стягувача, та їх ефективність, з матеріалів справи та з Автоматизованої системи виконавчого провадження не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обов`язковості виконання судових рішень.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини). Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих назабезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року). Невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Приймаючи рішення, суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Підсумовуючи наведене, оскільки судове рішення, яким, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за триваюче невиконання вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі № 1-142/09 (в частині цивільного позову) та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, частково зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року, у цивільній справі № 336/4262/19, розміром 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, на теперішній час протягом тривалого часу не виконується та боржник ухиляється від виконання судового рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 453-2 ЦПК України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 453-2 ЦПК України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи викладене, слід зобов`язати боржника - ОСОБА_2 у строк протягом тридцяти календарних днів з дня отримання даної ухвали подати звіт про виконання судового рішення від 13.07.2022, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди за триваюче невиконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі № 1-142/09 (в частині цивільного позову) та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, частково зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року, у цивільній справі №336/4262/19, розміром 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити боржнику положення частини 6 статті 453-4 ЦПК України про те, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 ЦПК України, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Відповідно до ч. 6 ст. 453-2 ЦПК України ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 453-4 цього Кодексу.

На підставі та керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 76-82, 259, 260-261, 447, 450, 453-1, 453-2 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейко Дмитро Дмитрович, про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 335/1396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судових рішень по кримінальній та цивільній справам про відшкодування шкоди, завданої злочином здоров`ю позивача задовольнити.

Зобов`язати боржника ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , боржника у виконавчому провадженні № 69729498, ідентифікатор доступу 3Б72ГГБГ618Е, Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди за триваюче невиконання вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2009 року у кримінальній справі № 1-142/09 (в частині цивільного позову) та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, частково зміненого постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 січня 2022 року, у цивільній справі №336/4262/19, розміром 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок, у строк протягом тридцяти календарних днів з дня отримання даної ухвали подати звіт про виконання судового рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя (станом на 01.05.2025 перейменованого на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя) від 13 липня 2022 року.

Роз`яснити, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 ЦПК України, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 15 грудня 2025 року.

Суддя: О.О. Романько