УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

Справа № 495/5663/25

Номер провадження 2-ві/495/17/25

17 грудня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський заяву відповідача Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової Анни Леонідівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової А.Л. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

11.12.2025 від відповідача Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» надійшла заява про відвід головуючої судді.

Заява обґрунтована тим, що у Відповідача наявні обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової А.Л., оскільки її дії та бездіяльність у цивільній справі № 495/5663/25 містять ознаки дисциплінарного проступку судді, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, це стосується безпідставного затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Грубі, на думку відповідача, порушення цивільного процесуального законодавства, які містять ознаки дисциплінарного проступку, та за яким розпочато дисциплінарне провадження стосовно судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості даного складу суду.

У свою чергу, викликає істотне занепокоєння, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, а також її безсторонності та обставина, що у всіх заявах та клопотаннях сторони відповідача було відмовлено, при цьому без належного мотивування процесуальних рішень, в той же час заяви та клопотання сторони позивача були задоволені за відсутності процесуальних підстав для цього (наприклад клопотання про витребування доказів, фактичні та правові підстави щодо його необґрунтованості та відсутності підстав для задоволення були викладені у позовній заяві).

Крім того, викликає істотне занепокоєння, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, а також її безсторонності та обставина, що виходячи з норм К3пП України, судове рішення у даній справі вливатиме на права, законні інтереси та обов`язки іншої особи, яку безпідставно не залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, при цьому без належного мотивування процесуальних рішень про цей, що свідчить про відмову у доступі до правосуддя такій особі.

Внаслідок цього за викладених обставин сторона відповідача не може довіряти даному складу суду під час розгляду та вирішення справи, оскільки викладені обставини викликають у сторони Відповідача як учасника справи, так і як в стороннього спостерігача об`єктивні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, а також її безсторонності, під час розгляду цієї справи.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2025 заяву відповідача про відвід судді було передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України, з посиланням на необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 заяву про відвід передано для вирішення судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про дату та час розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Суд, дослідивши доводи викладені в заяві про відвід судді та матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

За змістом ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи..

Положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року зазначив, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При вирішенні справи Європейський суд у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні (п. п. 126, 127) у справі «Агрокомплекс проти України» (Заява № 23465/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно питання «безсторонності» у розумінні пункту 1 статті 6, в усталеній практиці Суду чітко визначено, що стосовно цієї вимоги існують два критерії: суб`єктивний і об`єктивний. Передусім, суд має бути безстороннім з суб`єктивної точки зору, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-яку особисту прихильність або упередженість чи зацікавленість. Якщо немає доказів протилежного, діє презумпція особистої безсторонності. По-друге, суд має також бути безстороннім з об`єктивної точки зору - тобто, забезпечувати достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву з цього приводу (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Кіїскінен проти Фінляндії» (Kiiskinen v. Finland), заява № 26323/95, ECHR 1999-V (витяги)). Зокрема, при застосуванні об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки самих суддів, безсумнівні факти, що можуть служити підставою для сумніву в їхній безсторонності (див. рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], заяви № 39343/98 та інші, п. 191, ECHR 2003-VI).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

При вирішенні питання щодо наявності у певній справі обґрунтованих підстав для сумніву у дотриманні цих вимог, позиція відповідної особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можна вважати такий сумнів об`єктивно обґрунтованим (див. зазначене рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands), п. 194).

Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У своїй заяві про відвід заявник зазначає про наявність у нього недовіри до головуючої у справі судді Топалової А.Л. через те, що суддею у всіх заявах та клопотаннях сторони відповідача було відмовлено, при цьому без належного мотивування процесуальних рішень, в той же час заяви та клопотання сторони позивача були задоволені за відсутності процесуальних підстав для цього.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що стороною відповідача фактично висловлюється незгода із прийнятими процесуальними рішеннями суду щодо не задоволення чи задоволення клопотань (заяв) сторін по справі, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не є підставою для відводу.

Аналізуючи зміст заяви про відвід судді вбачається, що обґрунтування заяви базується на суб`єктивній думці заявника, сформованій внаслідок його незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді при розгляді ним даної справи та не доводять наявності сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді.

Сама по собі незгода із процесуальними діями суду (судді), відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства, не може бути беззаперечною підставою для задоволення відводу.

Доводи відповідача про відвід судді Топалової А.Л. з підстав подачі скарги на суддю до Вищої ради правосуддя, не приймаються, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа.

Тобто, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до Вищої ради правосуддя із скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи, а тому саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя не перешкоджає судді продовжувати судовий розгляд та не створює конфлікту інтересів у розумінні чинного законодавства та не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Таким чином, в даному випадку, обставина подання скарг на суддю ОСОБА_2 повністю залежала від волевиявлення самого заявника.

Згідно з п. 2 Рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017, зміненого Рішенням Ради суддів України № 13 від 01.03.2019, наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 376 КК України.

Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, в тому числі і щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи.

Як неодноразово зазначали члени Вищої ради правосуддя у висновках за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленнях суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, системний аналіз норм чинного законодавства вказує на те, що саме по собі звернення з дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя та/чи із заявою про злочин до закінчення судового розгляду справи не є ознакою впливу на суд чи втручання у діяльність суду крім випадку, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Отже, саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя не перешкоджає судді продовжувати судовий розгляд справедливо та безсторонньо, відповідно до закону та з дотриманням засад і правил судочинства. При іншому підході учасники судових проваджень легко могли би використовувати інструмент звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді як спосіб змінити склад суду у разі, якщо така зміна відповідає стратегії захисту.

Відтак, доводи відповідача в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Стороною відповідача не надано інформації та належних доказів на підтвердження існування можливих видимих ознак упередженості або необ`єктивності, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

Посилання відповідача щодо упередженості та необ`єктивності судді, є його власними міркуваннями та не ґрунтуються на фактичних даних.

Отже, сумніви заявника стосовно неупередженості судді Топалової А.Л. у цивільній справі, а також щодо можливих видимих ознак її наявності, не підтверджені жодними доказами, а тому, не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими та виправданими.

Крім того, з доводів відповідача не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді Топалової А.Л.. Твердження заявника об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку діям головуючої судді.

Будь-яких інших, визначених законом підстав для відводу судді Топалової А.Л. в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

З огляду на вказане вище суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової Анни Леонідівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової Анни Леонідівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Цивільну справу № 495/5663/25 повернути судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топаловій А.Л. для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17.12.2025.

Суддя Юлія ШЕВЧУК