У х в а л а

8 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 518/1445/21

Провадження № 61-5307ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Резуненко Денис Сергійович (далі - адвокат),

на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 1 березня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 березня 2025 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - позивач) до скаржниці про стягнення заборгованості та

в с т а н о в и в :

1. У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: стягнути зі скаржниці 105 586,94 грн заборгованості за кредитним договором № від 13 серпня 2019 року, 2 270,00 грн судового збору, 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. 1 березня 2022 року Ширяївський районний суд Одеської області ухвалив заочне рішення, згідно з яким частково задовольнив позов: стягнув зі скаржниці 105 586,94 грн боргу за кредитним договором № від 13 серпня 2019 року, 2 270,00 грн судового збору, 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. 11 березня 2025 року Одеський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін заочне рішення суду першої інстанції.

4. 23 квітня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 12921/0/220-25 від 23 квітня 2025 року), у якій просив скасувати зазначені судові рішення та постановити нове - про відмову в задоволенні позову. Мотивував так:

- суди обох інстанцій поставили під загрозу реалізацію основної мети Верховного Суду - формування єдиної правозастосовчої практики. Їхній підхід до вирішення цього спору є не лише помилковим, але й таким, що прямо суперечить завданням цивільного судочинства, знецінює авторитет судової системи, підриває довіру до правосуддя та порушує принципи правової визначеності, справедливості та пропорційності;

- справа має виняткове значення для скаржниці, бо оскаржені судові рішення зумовили суттєве порушення балансу прав і обов`язків сторін договору та фактично поклали на скаржницю обов`язок сплатити кошти, які:

(1) не були передбачені погодженими сторонами умовами кредитного договору;

(2) нараховані після завершення строку кредитування, без відповідної згоди скаржниці як позичальниці або належного договору;

(3) є неспівмірними з основним зобов`язанням, що порушує принципи розумності та добросовісності, закріплені у статті 3 та 627 Цивільного кодексу України.

Така ситуація ставить скаржницю у явно несправедливе становище, що суперечить принципу верховенства права, зокрема його ключовим елементам - юридичній визначеності та захисту довіри. Крім того, такі обставини потенційно порушують право особи на мирне володіння майном;

- справа має суспільне значення, оскільки:

(1) торкається питань захисту прав споживачів у сфері фінансових послуг;

(2) висвітлює проблему відсутності належного судового контролю за зловживаннями кредиторів;

(3) є типовою ситуацією для великої кількості осіб, які перебувають у подібних правовідносинах з банками, мікрофінансовими і колекторськими структурами;

- суди першої й апеляційної інстанцій застосували норми права без врахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц.

5. 6 червня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк з дня вручення тієї ухвали. Скаржниця мала сплатити 2 534,09 грн судового збору

6. 10 липня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 21547/0/220-25 від 10 липня 2025 року), до якої додав 2 535,00 грн судового збору.

7. Скаржниця у касаційній скарзі просила поновити їй строк на касаційне оскарження. Мотивувала тим, що повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 27 березня 2025 року, копію якої адвокат отримав до електронного суду 29 березня 2025 року.

7.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

7.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

7.3. 11 березня 2025 року апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини постанови, повний текст якої склав 27 березня 2025 року. Оскільки скаржниця подала касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду, вона дотримала вимогу, передбачену частиною першою статті 390 ЦПК України. Тому відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. ВерховнийСуд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Справа є малозначною, однак у касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо питання права, яке може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у контексті передбаченої у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження і необхідності врахування судами першої й апеляційної інстанцій усталеної практики Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 1 березня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 березня 2025 року.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 1 березня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

3. Витребувати з Ширяївського районного суду Одеської області цивільну справу № 518/1445/21.

4. Роз`яснити відповідачу право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко