Справа № 381/6750/25
Провадження № 2-з/369/63/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дігтяра Олега Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярошенко Сергій Владиславович про визнання договору дарування недійсним, -

встановила:

Представник позивача адвокат Дігтяр О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, серія та номер договору дарування 13886, укладений 23.04.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярошенком С.В., скасувати запис про державну реєстрацію договору дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, серія та номер договору дарування 13886, укладеного 23.04.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярошенком С.В., поновити запис про право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Разом із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, загальною площею, 36,8 кв. м., власником якої є ОСОБА_2 , та заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, загальною площею, 36,8 кв.м., до набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилався на те, що на розгляді перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярошенко С.В. про визнання договору дарування недійсним. Предметом позову є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, загальною площею, 36,8 кв.м. Позивач ОСОБА_1 є потерпілим у кримінальному провадженні № 0001472 від 19.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у межах якого заявлено цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення на загальну суму матеріальної шкоди 212 092 грн. та моральної шкоди 1 500 000 грн. Відповідач ОСОБА_3 після пред`явлення їй підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, але до вироку суду, відчужила квартиру шляхом дарування на користь близької родички - відповідача ОСОБА_2 . Такі дії спрямовані на ухилення від відшкодування заявленої шкоди, що підтверджується долученими до позову доказами, а саме: повідомленням про підозру, витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією цивільного позову. Існує реальна і невідворотна загроза подальшого відчуження спірного майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , що може унеможливити виконання майбутнього рішення суду та суттєво ускладнити поновлення порушених прав позивача.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Відповідно до п. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові документи, вважає, що вимоги заявника щодо накладення арешту на квартиру підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.04.2025 року

В цьому спорі позивач просить визнати недійсним вказаний договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, серія та номер договору дарування 13886, укладений 23.04.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярошенком С.В.

А тому, враховуючи предмет позову та той факт, що відчуження може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, з урахуванням обставин, на які посилається позивач, приймаючи до уваги те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та направлені на захист прав позивача, суд вважає можливим вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на зазначену квартиру.

При цьому суд не вважає за доцільне вживати такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, загальною площею, 36,8 кв. м., до набрання законної сили рішенням суду, оскільки арешт як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі 567/459/23 від 24 липня 2024 року, згідно з яким при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.

З огляду на викладене, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя, -

постановила:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дігтяра Олега Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярошенко Сергій Владиславович про визнання договору дарування недійсним задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 080, загальною площею, 36,8 кв. м., власником якої є ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

В решті заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Інформація про позивача:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Інформація про відповідачів:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя - Лапченко О.М.