Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 Справа №607/18252/25 Провадження №2/607/5130/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за Договорами № -185113 від 24.01.2022, № 807 від 05.02.2022, № 85 від 09.02.2022, № 8180211 від 23.01.2022 у розмірі 24640,16 грн.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 24.01.2022 уклали Договір № -185113, дата повернення кредиту 07.02.2022, термін користування кредитом 14 діб.

07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-185113.

18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-185113.

Розмір заборгованості за Договором №-185113 від 24.01.2022 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 3092 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 1092 грн.

Також, ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ОСОБА_1 05.02.2022 уклали Договір № 807 на суму 2000 грн до 17.02.2022.

29.05.2023 укладено договір №29-05/23 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №807.

18.02.2025 укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №807.

Розмір заборгованості за Договором №807 від 05.02.2022 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 5610,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 3610,00 грн.

Крім того, ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 09.02.2022 уклали Договір № 85 про відкриття Позичальнику Кредитної лінії у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику Кредит з Лімітом у розмірі не більше 4000.00 гривень, строк кредитування складає 40 календарних днів.

18.12.2023 укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №85.

Розмір заборгованості за Договором №85 від 09.02.2022 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 8339,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 4339,60 грн.

Також, ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 23.01.2022 уклали Договір № 8180211 на суму 5000 грн.

26.07.2024 укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8180211.

Розмір заборгованості за Договором №8180211 від 23.01.2022 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 7598,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4608,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 2490,56 грн, заборгованість за комісіями - 500,00 грн.

Загальний розмір заборгованості за вищевказаними Договорами, станом на день формування позовної заяви становить 24640,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12608,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11532,16 грн, заборгованість за комісіями - 500,00 грн.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано доказів перерахування коштів.

Окрім того, відсотки по кредитах нараховані поза межами строку кредитування, що є порушенням статті 1048 Цивільного кодексу України.

Стверджує, що жодні правила надання кредиту йому не надавалися для ознайомлення.

Вважає умови договору щодо сплати комісії нікчемними.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності.

Крім того, просив відкласти слухання справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях. Суд відхилив вказане клопотання, у зв`язку із відсутністю доказів поважності причини неявки, а також зважаючи на розумні строки розгляду справи,а саме, представник позивача не з`явився в жодне судове засідання, ним подавалися заяви про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 24.01.2022 уклали Договір про надання коштів у позику № -185113.

Згідно умов договору позичальник надає відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень 24.01.2022, дата повернення кредиту 07.02.2022 (включно), строк користування кредитом 14 діб.

Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором G7VPPHM3, який був відправлений 24.01.2022 12:59:37 та введено 24.01.2022 13:00:11.

Сторони погодили графік розрахунків, який є додатком №1 до договору, відповідно до якого 07.02.2022 ОСОБА_1 зобов`язувався повернути 2546 грн кредиту, в тому числі 2000 грн - тіло та 546 грн - відсотки.

Позивачем надано паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику.

Відповідно до листа ТОВ ФК «Профітгід» від 01.05.2025, 24.01.2022 було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн на картку № НОМЕР_1 , призначення: кошти згідно договору № -185113.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 07.03.2023 уклали договір №07/03/23 відповідно до якого відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників

Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2).

Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 07.03.2023 (а.с. 19), реєстру боржників (а.с. 21-23), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги, в тому числі за договором №-185113 до відповідача.

18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Право вимоги вважається відступленим (переданим) Кредитором та набутим (прийнятим) Новим Кредитом в день підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п.5.2).

Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 18.02.2023 (а.с. 94), реєстру боржників (а.с. 100-103), ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальника ОСОБА_1 за договором №-185113.

Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора за кредитним договором №-185113 від 24.01.2022, заборгованість становить 2546 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 546 грн (а.с. 228-250).

Крім того, згідно розрахунку позивача (а.с.255) від 16.08.2025 станом на день розрахунку заборгованість становить за тілом кредиту - 2000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1092 грн.

ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ОСОБА_1 05.02.2022 уклали Договір про надання фінансового кредиту «Старт» № 807.

За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі 2000.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику.

Кредитодавець надає Позичальнику кошти за Договором в сумі 2000.00 грн, які мають бути повернені до 17.02.2022.

Також, відповідно до графіку платежів, який є додатком до договору, 17.02.2022 ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути 2456 грн, в тому числі 2000 грн тіла кредиту та 456 грн - відсотки.

Договір підписано одноразовим ідентифікатором F8F6W7, який 05.02.2022 відправлено на номер телефону НОМЕР_2 .

Позивачем надано паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» та ТОВ «Профіт Гід» на сайті торговця «Platon» 05.02.2022 була проведена успішна операція по перерахунку коштів в сумі 2000 грн на карту НОМЕР_3 емітовану в Monobank.

29.05.2023 укладено договір №29-05/23 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників

Право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників (п.6.1.4).

Відповідно до платіжної інструкції від 30.05.2023 ТОВ «Коллект Центр перерахувало «ТОВ «ФК ВІВА ФІНАНС» 105876,79 грн фінансування за договором факторингу.

Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 30.05.2023 (а.с. 31), реєстру боржників (а.с. 32-35), ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором № 807 до відповідача.

18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 18.02.2023 (а.с. 94), реєстру боржників (а.с. 100-103), ТОВ ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальника ОСОБА_1 за договором №807.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором загальний розмір заборгованості за Договором №807 від 05.02.2022 становить 5610,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3610,00 грн.

ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 09.02.2022 уклали Договір кредитної лінії № 85.

Укладенням цього Договору Сторони домовилися про відкриття Позичальнику Кредитної лінії у межах якої Кредитодавець надає Позичальнику Кредит з Лімітом у розмірі не більше 4000,00 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит Кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4. Договору строк кредитування складає 40 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику, відповідно до п. 3.2. цього Договору до 20.03.2022.

Сторони погодили графік платежів, який є додатком №1 до договору, та відповідно до якого за весь строк кредитування ОСОБА_1 повинен платити 20.03.2022 4000 грн тіла кредиту та 3254,70 грн - відсотків.

Договір підписаний відповідачем 09.02.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (СМС-код) 1858, який був надісланий на номер телефону НОМЕР_2 .

Відповідно до листа ТОВ ФК «Універсальні платіжні рішення» №3162_17 від 02.02.2024, 09.02.2022 перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на картку № НОМЕР_4 . Призначення: кошти згідно договору № № 85.

18.12.2023 укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в паперовому вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників (п.6.1.4).

Відповідно до платіжної інструкції від 27.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало «ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» 1100000 грн фінансування за договором факторингу.

Відповідно до акту приймання передачі Реєстру Боржників від 30.05.2023 (а.с. 41), реєстру боржників (а.с. 43-45), ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами за договором №85.

Розмір заборгованості за Договором №85 від 09.02.2022, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 8339,60 грн, з яких: Заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4339,60 грн.

ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 23.01.2022 уклали Договір про споживчий кредит № 8180211.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн, строком на 15 днів до 07.02.2022.

Загальні витрати за користування кредитом становлять 1437,50 грн, в тому числі комісія 500 грн, що видно із графіку платежів, який є додатком №1 до договору.

Анкета-заява на кредит містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем (а.с. 55).

Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором W18073, який направлений відповідачу на номер НОМЕР_2 23.01.2022

Позивачем надано паспорт кредиту та правила про надання коштів у позику.

Як убачається із квитанції LIQPAY, 23.01.2022 було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на картку № НОМЕР_5 , призначення: кошти згідно договору № 8180211, платник - ТОВ «Мілоан» (а.с. 252).

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 937,5 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

26.07.2024 укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників для друку, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до Боржників (п.6.1.4).

Відповідно до платіжної інструкції від 26.07.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало «ТОВ «Мілоан» 3310395,81 грн фінансування за договором факторингу.

Згідно акту приймання передачі Реєстру Боржників від 26.07.2024 (а.с. 57-58) ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитним договором №8180211 до відповідача.

Згідно із відомістю про щоденні нарахування та погашення здійсненної ТОВ «Мілоан», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 7598,56 грн, в тому числі 4608 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2490, 56 грн - заборгованість за відсотками та 500 грн - заборгованість за комісією (а.с. 253-254).

Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 24.01.2022 уклали Договір про надання коштів у позику № -185113 на суму 2000 гривень до 07.02.2022 (включно), строк користування кредитом 14 діб.

Факт одержання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ ФК «Профітгід» від 01.05.2025, відповідно до якого 24.01.2022 було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн на картку № НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, на підставі договорів факторингу від 07.03.2023 №07/03/23 та від 18.02.2025 №18-02/25, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № -185113, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом.

Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Як видно із розрахунку наданого позивачем, ним нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування - з 17.02.2022 по 23.02.2022, тоді як строк кредитування, який передбачений договором закінчився 07.02.2022, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування.

Тому, підтвердженим розміром відсотків, за кредитним договором суд вважає, розмір відсотків, який погоджений сторонами у графіку розрахунків, який є додатком №1 до договору 546 грн .

Оскільки відповідачем не спростовано такий розмір заборгованості, то позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, на суму 2546 грн.

Також, судом встановлено, що ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ОСОБА_1 05.02.2022 уклали Договір про надання фінансового кредиту «Старт» № 807 на суму 2000 гривень строком до 17.02.2022.

Факт одержання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «Платежі Онлайн» та ТОВ «Профіт Гід», відповідно до яких на сайті торговця «Platon» 05.02.2022 була проведена успішна операція по перерахунку коштів в сумі 2000 грн на карту НОМЕР_3 емітовану в Monobank.

Як встановлено судом, на підставі договорів факторингу 29.05.2023 №29-05/23 та 18.02.2025 №18-02/25, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 807, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом.

Разом із тим, як видно із розрахунку заборгованості, який наданий позивачем (а.с.263-275) , ним нараховувалися відсотки і після закінчення строку кредитування - з 21.02.2025 по 30.06.2022, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування.

Також, підтвердженим розміром відсотків, за кредитним договором суд вважає, розмір відсотків, який погоджений сторонами у графіку розрахунків, який є додатком №1 до договору 456 грн.

Суд зазначає, що пунктом 1.10 договору передбачено, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків.

Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).

Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні.

Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною.

Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту.

У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою.

При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником та визначеного пунктами 1.6 строку кредитування, адже кредитний договір є строковим договором.

У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, а не продовження строку кредитування.

Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації є неправомірним.

Тому, позов підлягає до задоволенні в частині стягнення 2456 грн, в тому числі 2000 грн тіла кредиту та 456 грн - відсотків.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 09.02.2022 уклали Договір кредитної лінії № 85 на суму 4000,00 гривень, строк кредитування складає 40 календарних днів до 20.03.2022.

Факт одержання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ ФК «Універсальні платіжні рішення» №3162_17 від 02.02.2024, про те, що 09.02.2022 перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн на картку № НОМЕР_4 .

Як встановлено судом, на підставі договору факторингу від 18.12.2023 №18/12-2023 право вимоги до відповідача за кредитним договором 85, перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом.

Як видно із графіку платежів, який є додатком №1 до договору, а також у пункті 3.10.2 договору, сторони погодили розмір відсотків у розмірі 3254,70 грн.

Разом із тим, позивачем заявлено розмір відсотків 4339,60 грн, що суперечить умовам договору. при цьому, порядок розрахунків такого розміру відсотків відсутній.

Тому, суд вважає підтвердженим розмір відсотків погоджений у договором (а.с. 188) у розмірі 3254,70 грн.

Тому, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення 4000 грн тіла кредиту та 3254,70 грн - відсотків, разом - 7254,70 грн.

Також, судом встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 23.01.2022 уклали Договір про споживчий кредит № 8180211 на суму 5000 грн, строком на 15 днів до 07.02.2022.

Факт одержання коштів відповідачем підтверджується квитанцією LIQPAY, 23.01.2022, згідно якої було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на картку № НОМЕР_5 .

Як встановлено судом, на підставі договору факторингу від 26.07.2024 №26-07/2024 право вимоги до відповідача за кредитним договором 85 перейшло до позивача, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром права вимоги, які досліджені судом.

У пункті 1.3, 14 договору встановлено, що строк кредитування становить 15 днів, проценти за користування кредитом становлять за весь період 937,50 грн.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування в прядку пункту 2.3.1.1 договору, та строк такого продовження.

Тому, суд вважає, що позивач мав нараховувати відсотки протягом строку кредитування, встановленого пунктом 1.3, 1.4 договору - 15 днів на суму 937,50 грн.

Суд враховує, що пунктом 2.3.1.2 договорів передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків.

Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).

У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, а не продовження строку кредитування.

Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації є неправомірним.

Крім того, ТОВ «Мілоан» нараховувалася та стягувалася за рахунок платежів позивача комісія за надання та обслуговування кредиту.

Разом із тим, позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21).

Отже, позв в частині стягнення комісії в розмірі 500 грн за надання кредиту слід відмовити, а кошти, які сплачені відповідачем та спрямовані ТОВ «МІЛОАН» на погашення комісії на суму 392 (250+142) грн слід зарахувати на погашення тіла кредиту та відсотків.

Отже, виходячи із погодженого розміру відсотків 937,50 грн, зважаючи на те, що відповідачем погашено 408 (262+146) грн відсотків та 392 грн, які зараховані кредитодавцем як комісія, заборгованість за відсотками буде становити 137,50 (937,50-408-392) грн.

Отже, позов підлягає до задоволення в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 4608 грн та відсотків у розмірі 137,50 грн, разом - 4745,50 грн.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Отже, оскільки відповідачем не спростовано загальний розмір заборгованості за Договорами № -185113 від 24.01.2022, № 807 від 05.02.2022, № 85 від 09.02.2022, № 8180211 від 23.01.2022 у розмірі 17002,2 (2546+2456+7254,70+4745,50) вказану суму слід стягнути із відповідача в користь позивача.

Суд відхиляє покликання відповідача на те, що позивачем не надано доказів видачі йому кредитів, оскільки такий факт підтверджується дослідженими судом доказами, які проаналізовані та оцінені судом.

Такі докази містять всі реквізити офіційного документа, підписані посадовою особою товариства, які несуть відповідальність за достовірність відомостей, які в ньому зазначені, в тому числі і кримінальну за статтею 358 КК України, є належними, допустимими письмовим доказами у справі.

Доказів того, що відповідач звертався із скаргами щодо фальсифікацій в правоохоронні органи не надано.

Водночас, заперечуючи проти вказаного факту, відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували вказані обставини, зокрема тих, які є у його володінні, - відомості про наявні в нього рахунки в банківських установах, зокрема, ті, на які перераховувалися кошти, виписки по банківських рахунках, тощо.

Згідно з статтею 81 Цивільним процесуальним кодексом України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, реалізуючи принцип змагальності сторін.

Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с. 127).

Позивач стверджує що поніс витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень, на підтвердження яких надає: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, заявку №405 від 01.07.2025, витяг з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 та види Прайс - листу АО «Лігал Ассістанс».

Відповідач у відзиві на позов просив зменшити витрати на правову допомогу, вважав, що такі витрати не відповідають критеріям розумності та необхідності.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

Згідно додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. (відповідна правова позиція викладена у Постановах ВС від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18).

Суд вважає, що такі послуги, які зазначені у переліку які зазначені у заявці, як надання усної консультації з вивченням документів складання - 2 години на суму 4000 грн (п.1.2) не підтверджені матеріалами справи, не відповідають критеріям обґрунтованості та розумної необхідності, не доведено, що вказані послуги стосуються розгляду цієї справи, а не інших, є необхідними та неминучими для цієї справи, при цьому, на думку суду вказані послуги охоплюється послугою написання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.

На підставі наведеного, суд доходить висновку що позивачу слід відшкодувати лише необхідні і розумні витрати на правову допомогу. Такими у цій справі є витрати у розмірі 9000 грн.

Загалом судові витрати будуть становити 11422,40 (2422,40+9000) грн.

Судом задоволено позовних вимог на суму 17002.2 грн із 24640,16 грн, що становить 69 %. Отже, в силу статті 141 ЦПК України, із відповідача в користь позивача слід стягнути 7881,46 (11422,40 Х 69 %) грн судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 17002 гривень 20 копійок заборгованості за кредитними договорами № -185113 від 24.01.2022, № 807 від 05.02.2022, № 85 від 09.02.2022, № 8180211 від 23.01.2022 та 7881 гривень 46 копійок судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк