Справа № 646/1146/25
№ провадження 2/646/1807/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Литвинова А.В., за участю секретаря Білецької А.К.., розглянувши цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

12.12.2025 на адресу суду представником позивача за зустрічним позовом- адвокатом Мирось С.В. подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. «А-2» площею 72,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (раніше вул. Достоєвського, 1-Б) та накладення арешту та/або заборону відчуження на все рухоме та нерухоме майно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в межах заявленої позивачем гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) суми грошової компенсації частини вартості набутого за час шлюбу майна (як рухомого, так і нерухомого) в загальному розмірі 561 911, 50 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

17.12.2025 на адресу суду від представника відповідача за зустрічним позовом адвоката Бабій Л.В. надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову.

Перевіривши доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, запереченнях на заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, позов забезпечується шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі чи сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборони вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У даній справі заява про забезпечення позову подана з зустрічною позовною заявою про поділ майна подружжя. Між позивачем та відповідачем виник зокрема й майновий спір, предметом якого є поділ майна, що було набуте сторонами під час шлюбу. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання позивача за зустрічним позовом у заяві, що відповідач наразі має реальну можливість розпорядитися майном, право власності на яке було зареєстровано саме за відповідачем, та відчужити його третім особам, можуть дійсно свідчити про існування загрози невиконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову подану представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Мирось С.В., та заперечення подані представником відповідача за зустрічним позовом адвокатом Бабій Л.В. з урахуванням мети забезпечення позову, співмірності позовних вимог та заходів для забезпечення захисту прав заявника, обґрунтування забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. «А-2» площею 72,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (раніше вул. Достоєвського, 1-Б).

В частині вимоги про накладення арешту та/або заборону відчуження на все рухоме та нерухоме майно відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в межах заявленої позивачем ОСОБА_2 суми грошової компенсації частини вартості набутого за час шлюбу майна в загальному розмірі 561 911, 50 грн. необхідно відмовити, оскільки, представником позивачки ОСОБА_2 , не вказано на яке саме майно відповідача необхідно накласти арешт в межах суми 561 911, 50 грн., не надано відомостей про таке майно, його вартість та належність його відповідачу ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленої вимоги, неспівмірність запропонованого заходу забезпечення позову, тому у задоволенні даної вимоги заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Мирось С.В задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на нежитлову будівлю літ. «А-2» площею 72,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (раніше вул. Достоєвського, 1-Б).

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Суддя А.В. Литвинов