Справа № 444/152/25 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/811/2246/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

секретар: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Добросинсько-Магерівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном,-

в с т а н о в и в:

15.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Добросинсько-Магерівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном.

Просив позбавити ОСОБА_3 , 1992 року народження батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити ОСОБА_4 , 1987 року народження, батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов обгрунтовував тим, що його сестра, відповідачка у справі ОСОБА_3 тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації. Малолітні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дітьми його сестри ОСОБА_3 та,відповідно, його племінниками. Батьком малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач у справі ОСОБА_4 . Відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час не проживають за вищевказаною адресою, фактично залишили малолітніх дітей без батьківської турботи, самоусунулись від виконання ними батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей, матеріально дітей не забезпечують, не цікавляться їхніми справами, не займаються вихованням, лікуванням дітей, тривалий час не спілкуються з дітьми. Малолітніми дітьми займається він, з частковою допомогою його батьків. Зважаючи на те, що за станом свого здоров`я його батьки не можуть здійснювати піклування про своїх онуків, то усі батьківські обов`язки виконує він. Відповідно він займається вихованням дітей, матеріально їх забезпечує. Відповідачі Опікунською радою прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично залишили малолітніх дітей без батьківської турботи. Малолітніми дітьми займається позивач, із частковою допомогою його батьків. Зважаючи на те, що за станом свого здоров`я його батьки не можуть здійснювати піклування про своїх онуків, то усі батьківські обов`язки покладені на позивача. Відповідно він займається вихованням дітей, матеріально їх забезпечує. Відповідачі самоусунулись від виконання ними батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей, матеріально не забезпечують, не цікавляться їхніми справами, не займаються вихованням, лікуванням дітей. Тривалий час не спілкуються з дітьми. Опікунською радою прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач ОСОБА_4 , веде аморальний спосіб життя, вчиняє домашнє насильство.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати, як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не беруть участі у вихованні дітей, не цікавиться дітьми, тобто взагалі не виконують батьківських обов`язків, що є достатньою підставою для позбавлення їх батьківських прав та відповідатиме інтересам дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідачі.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідачі.

Згідно акту №301 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 16.12.2024 року та довідки № 1354 від 16.12.2014 року, виданої Добросинсько-Магерівською селищною радою, ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання позивача та малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не проживає за місцем реєстрації.

Згідно характеристики, виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області Лавриківський Старостинський округ № 3, ОСОБА_1 в побуті спокійний, врівноважений, дисциплінований. Скарг на його адресу в Старостинський округ не поступало.

Згідно довідки № 16 від 16.12.2024 року, виданої Відділом освіти Лавриківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Лавриківському ЗЗСО І-ІІІ ступенів Добросинсько-Магерівської сільської ради у 1 класі.

Згідно довідки № 15 від 16.12.2024 року, виданої Відділом освіти Лавриківської ЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Лавриківському ЗЗСО І-ІІІ ступенів Добросинсько-Магерівської сільської ради у 4 класі.

Згідно довідки № 16 від 16.12.2024 року, виданої Лавриківським закладом дошкільної освіти Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_7 виховується в старшій інклюзивній групі Лавриківського закладу дошкільної освіти 01.09.2023 року, як дитина з особливими освітніми потребами.

Згідно характеристики ОСОБА_6 , учениці 1 класу Лавриківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, батьки не приділяють належної уваги вихованню доньки, не цікавляться навчальними здобутками дитини.

Згідно характеристики вихованця Лавриківського ЗДО ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він відвідує заклад, як дитина з особливими освітніми потребами, відвідує корекційне заняття з логопедом та психологом. Батьки не цікавляться життям дитини, хлопчик любить своїх сестричок і дядька ОСОБА_9 . Дядько ОСОБА_1 завжди цікавиться його успіхами і потребами.

Згідно характеристики на ученицю 4 класу Лавриківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_5 , мама не відвідує школу на прохання вчителя. Матір не здійснює контролю за успішністю дитини, за виконанням домашнього завдання, внаслідок чого, інколи виникають проблеми з навчанням в школі. ОСОБА_1 (дядько) цікавиться її успіхами та невдачами у навчанні. Часто приходить до школи, телефонує, виявляє інтерес до відносин дитини з однокласниками та друзями, сприяє поїздкам дитини на екскурсії та відвідування різних заходів.

Рішенням № 181 від 19.11.2024 року виконавчого комітету Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджено висновок комісії з захисту прав дітей виконавчого комітету Добросинсько-Магерівська сільської ради (як органу опіки та піклування) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 1992 року народження, та ОСОБА_4 , 1987 року народження.

Висновком комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено наступне: діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають у АДРЕСА_1 разом із батьками. Працівники служби у справах дітей спільно із КУ «Центр надання соціальних послуг» відвідували сім`ю за місцем проживання. Батьків вдома не було, зі слів бабусі, ОСОБА_10 , батьки поїхали на роботу, проте тривалий час вже не приїжджають додому до дітей. Неодноразово в телефонному режимі працівники служби у справах дітей спілкувалися з ОСОБА_11 , роз`яснювали їй про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак, мати дітей і надалі не перебуває вдома, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, не забезпечує їх матеріально, не піклується про їхнє життя та здоров`я, не дбає про їхній фізичний та моральний розвиток. Залишивши трьох малолітніх дітей вже тривалий час не приїжджає додому до дітей. Часто зловживає спиртними напоями. Батько дітей ОСОБА_4 також ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, не забезпечує їх матеріально, не піклується про їхнє життя та здоров`я, не дбає про їхній фізичний та моральний розвиток, не телефонує. Також часто зловживає спиртними напоями. Опікунською радою прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З Висновку комісії з захисту прав дитини виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради про доцільність призначення опікуна від 29.05.2025 року № 60 вбачається, що комісія визнала за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З наказу командира Військової частини НОМЕР_3 № 267 від 21.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу частини та призначено на посаду навідника.

З наказу командира Військової частини НОМЕР_3 № 230 від 05.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби в ЗСУ.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей, та може бути застовсована судом лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачей щодо дітей.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Крім того, позивач не довів належними доказами, в чому полягає захист інтересів дітей у позбавлення їх батьків батьківських прав щодо них. Матеріали справи також не місять доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

Недостатня участь батьків у вихованні дітей не може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що судом встановлено обставини неналежного виконання відповідачами батьківських обов`язків щодо дітей, та така неналежна поведінка батьків по відношенню до дітей не може залишатися поза увагою суду.

Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови від 30 березня 2007 року №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Попередити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра