ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 638/5481/21

провадження № 61-12759св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Харківський окружний адміністративний суд,

відповідачі: Харківська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2022 року у складі судді Цвіри Д. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2023 року у складі колегії суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Маміної О. В., касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2023 року у складі колегії суддів Яцини В. Б., Бурлака І. В., Маміної О. В.,

у справі за позовом Харківського окружного адміністративного суду до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва, скасування запису про реєстрацію права власності.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Харківський окружний адміністративний суд в особі виконуючого обов`язки голови Спірідонова М. О. звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діяла законний представник ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва, скасування запису про реєстрацію права власності.

Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2019 року під час загальних зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 запропонувала, з урахуванням пункту 12 розділу ІІ Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, внести до порядку денного питання про надання їй рекомендацій, а в подальшому відповідного подання до Харківської міської ради щодо виділення судді ОСОБА_3 та її родині у користування службового жилого приміщення. Суддя ОСОБА_3 повідомила, що працюючи 10 років на посаді судді проживає разом з родиною у м. Чугуєві, виконавчий комітет органу місцевого самоврядування дозволив виділити їй службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду вказаного питання рішенням загальних зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року № 6 вирішено рекомендувати надати у користування судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 та її родині службове жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , проголосували «за» одноголосно.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 листопада 2019 року № 880 вирішено дозволити управлінню обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради здійснити розподіл житла, прийнятого до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, згідно із додатком та відповідно до протоколів міської громадської комісії з житлових питань, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.

Згідно із додатком до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 листопада 2019 року № 880 до переліку із одного пункту увійшла двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

В подальшому рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1000 вказана квартира була включена до числа службових для Харківського окружного адміністративного суду.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1002 «Про розгляд протоколу від 20 грудня 2019 року № 20 міської громадської комісії з житлових питань» судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 та її родині було видано 28 грудня 2019 року ордер № 103376 на вказане жиле приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому зазначена квартира була внесена суддею ОСОБА_3 в електронну декларацію за 2019 рік.

Як зазначав позивач у позовній заяві, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1001 квартиру АДРЕСА_1 було виключено з числа службової житлової площі підприємств, установ та організацій.

Отже, вказана квартира була виключена зі складу службових та вже у березні 2020 року приватизована.

Позивач вказував, що керівництво Харківського окружного адміністративного суду не зверталось до Харківської міської ради з клопотанням про виключення житлової площі з числа службової та для виключення спірної квартири з числа службових не було визначених у пункті 6 розділу І Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України та у пункті 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР підстав - не відпала потреба суду у службовій квартирі та спірна квартира не втратила статус жилої.

Тому позивач вважав, що спірна квартира безпідставно була виключена з числа службових, а подальше рішення щодо її приватизації є незаконним.

Харківська міська рада, її виконавчий комітет та управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради не вправі були ухвалювати рішення про виключення спірної квартири з числа службових.

Позивач просив суд:

- визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2020 року № 1001 «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині ізольованої двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв. м, загальною площею 102,5 кв. м;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1, видане 26 березня 2020 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис від 22 квітня 2020 року № 36341673 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв. м з двох кімнат, загальною площею 102,5 кв. м за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під реєстраційним номером 01.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дзержинський районний суд м. Харкова рішенням від 22 грудня 2022 року позов задовольнив частково.

Визнав незаконним та скасував свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 , видане 26 березня 2020 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв. м з двох кімнат, загальною площею 102,5 кв. м за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинений на підставі свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року.

В частині позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2020 (2019) року № 1001 - відмовив.

Стягнув з Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , на користь Харківського окружного адміністративного суду суму судового збору в розмірі 1 513,33 грн з кожного.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що голова Харківського окружного адміністративного суду Панченко О. В. звернулася до Харківського міського голови з поданням про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 із числа службових та визнання її наймачем судді ОСОБА_3 .

Доказів, що виключення квартири відбулося за ініціативою неуповноваженої особи, у справі немає. Представник Харківської міської ради 18 жовтня 2022 року подав копію рішення виконавчого комітетувід 25 лютого 2020 року № 125, яким, згідно з додатками, квартира АДРЕСА_1 (36,5 кв. м) була виключена зі службових, а ОСОБА_3 визнана наймачем разом із дітьми ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Копія рішення засвідчена підписом Дубровської Г. І . Водночас на доданих копіях додатків зазначено іншу дату - 25 лютого 2022 року, що викликало сумніви у суду щодо достовірності цих документів і можливого їх складання вже після відкриття провадження у даній справі. З огляду на це суд визнав копію рішення виконавчого комітетувід 25 лютого 2020 року № 125 і додатки до нього недопустимими доказами.

Надалі ОСОБА_3 оформила право власності на квартиру за своїми дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 2020 року.

Під час ухвалення рішення про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових Харківського окружного адміністративного суду не було жодної правової підстави, яка б давала право на ухвалення такого рішення, що стало підставою для подальшої приватизації спірної квартири на дітей ОСОБА_3 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи обставини справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 26 березня 2020 року, а також скасування державної реєстрації права власності, вчиненої на підставі вказаного свідоцтва.

Виконувач обов`язків голови суду наділений повноваженнями на звернення до суду з даним позовом в розумінні частини першої статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а вибуття спірної квартири з числа службових Харківського окружного адміністративного суду свідчить про наявність порушеного права позивача.

Харківський апеляційний суд постановою від 26 липня 2023 року апеляційні скарги представника Харківського окружного адміністративного суду - адвоката Богомолова В. В. та ОСОБА_3, яка також діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнив частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 26 березня 2020 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв. м з двох кімнат, загальною площею 102,5 кв. м. за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинений на підставі свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 від 26 березня 2020 року, скасував та у задоволенні позову Харківського окружного адміністративного суду в цій частині відмовив.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради скасував і в цій частині позов задовольнив частково.

Визнав незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 про виключення житлової площі в частині двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 з числа службової та визнання наймачами її мешканців: ОСОБА_3 зі складом сім`ї ОСОБА_3 - наймач; ОСОБА_1 - син; ОСОБА_2 - дочка.

Стягнув з Харківської міської ради на користь Харківського окружного адміністративного суду, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , суму судового збору в розмірі 2 270,00 грн у рівних частинах, з кожного з них по 1 135,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що надаючи оцінку правомірності виключення житла з числа службового суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що подання голови суду про виключення з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не містить жодної правової підстави.

Під час ухвалення рішення про виключення з квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових Харківського окружного адміністративного суду не було жодної правової підстави, яка б давала право на ухвалення такого рішення, що стало підставою для подальшої приватизації спірної квартири на дітей ОСОБА_3 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Місцевий суд зробив помилковий висновок, що при даному складі відповідачів можливо визнання незаконним та скасування свідоцтва від 26 березня 2020 року № НОМЕР_1, яке є правовстановлюючим документом, на підставі якого зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і закрити провадження у справі.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2023 року до Верховного Суду, Харківська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції у частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух касаційних скарг у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 29 серпня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 , витребував справу із Дзержинського районного суду м. Харкова.

21 вересня 2023 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 09 жовтня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Харківської міської ради.

Верховний Суд ухвалою від 27 жовтня 2025 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2025 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В., Сердюк В. В.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

У касаційній скарзі, ОСОБА_3 посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції визнаючи незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 прийняв по суті рішення, яке стосується інтересів ОСОБА_3 як наймача оспорюваної квартири. При цьому вона не була залучена до участі у справі в якості учасника.

Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» не було предметом позову в суді першої інстанції, оскільки заява про збільшення позовних вимог не була прийнята судом першої інстанції.

Вказаний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Виключення спірного житла з числа службових відбулося відповідно до законодавства.

Права Харківського окружного адміністративного суду рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради не порушено.

У касаційній скарзі Харківська міська рада посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що виключення жилого приміщення з числа службових проводилося відповідно до норм чинного законодавства на підставі відповідного клопотання голови суду.

Суд апеляційної інстанції самостійно змінив позовні вимоги та підстави позову.

Висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах відсутній.

Доводи інших учасників справи

У грудні 2023 року Харківський окружний адміністративний суд надіслав відзив на касаційну скаргу Харківської міської ради, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Фактичні обставини справи

Суд установив, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 листопада 2019 року № 880 «Про розподіл житла» дозволено управлінню обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради здійснювати розподіл житла, прийнятого до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відповідно до протоколів міської громадської комісії з житлових питань, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з додатком. В додатку до зазначеного рішення зазначається квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 102,5 кв. м, житловою площею 36,5 кв. м, кількість кімнат - 2.

Відповідно до протоколу зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року № 6 вирішено рекомендувати надати у службове користування судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 та її родині службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1002 судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 надано службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

28 грудня 2019 року виконавчий комітет Харківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1002 видав ОСОБА_3 ордер на жиле приміщення № 103376 за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: син - ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_2 .

Листом від 03 лютого 2020 року вих. № 01-17/5120/2020 Харківський окружний адміністративний суд в особі голови суду Панченко О. В. звернувся до Харківського міського голови щодо виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду та визнання її наймачем ОСОБА_3 .

Листом від 27 лютого 2020 року вих. № 2110/0/3-20-1587/0/232-20 начальник управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Жукова Т. В. з посиланням на рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 повідомила голову Харківського окружного адміністративного суду Панченко О. В. про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової та визнання ОСОБА_3 її наймачем.

Харківська міська рада листом від 18 червня 2021 року вих. № 5062/9-21 повідомила про надання, зокрема, службового житла судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року № 1002 та її виключення із числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка від 13 квітня 2021 року № 252412053) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 26 березня 2020 року відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг та аргументи відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до пункту 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно із пунктами 6, 7 розділу І Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) від 22 грудня 2017 року № 1122, жиле приміщення виключається з числа службових у зв`язку з тим, що відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках виключення його з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться за рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування на підставі подання голови суду, Голови ДСА України, начальника територіального управління ДСА України або особи, яка виконує їх обов`язки.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що суд апеляційної інстанції, визнавши незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125, фактично ухвалив рішення, яке безпосередньо стосується її інтересів як наймача спірної квартири. Водночас, ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі як сторона, що, на її думку, свідчить про порушення її процесуальних прав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 41 постанови від 30 травня 2018 року у справі № 909/911/17 зазначила, що спір щодо виключення квартири з числа службових є приватноправовим, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб, які користуються такою квартирою, а справи у таких спорах за змістом статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних судових рішень) з урахуванням приписів Житлового кодексу Української РСР за суб`єктним складом сторін не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Такий же висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у пункті 40 постанови від 26 червня 2018 року у справі № 909/971/17.

Оскільки Харківський окружний адміністративний суд звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради про виключення квартири із числа службових, а наймачем спірної квартири було визнано ОСОБА_3 зі складом сім`ї 3 особи, то такий приватноправовий спір за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства з огляду на те, що його вирішення впливає на права та обов`язки цих фізичних осіб. При цьому доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що цей спір виник між юридичними особами стосовно захисту цивільного права держави на нерухоме майно, не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків вказаних фізичних осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що цей позов пред`явлено до трьох відповідачів: Харківської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У позовній заяві ОСОБА_3 зазначена як законний представник.

Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалою від 28 квітня 2021 року відкрив провадження у справі за позовом Харківського окружного адміністративного суду до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва, скасування запису про реєстрацію права власності. В цій ухвалі ОСОБА_3 зазначена в якості законного представника своїх дітей. Такий статус у неї зберігся при вирішенні спору в судах першої та апеляційної інстанцій, про що свідчить зміст оскаржуваних судових рішень.

Вказівка в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 26 липня 2023 року про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_2 , не змінює її процесуального статусу, оскільки в матеріалах справи відсутні процесуальні документи про залучення ОСОБА_3 до участі у справі в якості співвідповідача.

Оцінюючи характер спірних правовідносин та предмет позову, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що ОСОБА_3 мала би бути залучена до участі у справі саме як співвідповідач, оскільки оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування та його наслідки безпосередньо пов`язані із її правами, обов`язками та поведінкою, яка стала складовою фактичних підстав позову.

Наведе свідчить, що ОСОБА_3 є особою, стосовно якої безпосередньо породжує правові наслідки оскаржуване рішення, а тому вона повинна брати участь у справі як відповідач, а не лише як законний представник неповнолітньої дочки.

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, а тому помилково задовольнив позов в частині вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради.

Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Позивач ухвалені у справі судові рішення не оскаржує. Відповідач Харківська міська рада оскаржує постанову суду апеляційної інстанції лише у частині задоволених позовних вимог.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції оскаржує в касаційному порядку, проте її аргументи зводяться в цій частині в основному до порушення правил юрисдикції. При цьому, за наслідками розгляду її касаційної скарги суд касаційної інстанції не може погіршити становище відповідача, законні інтереси якої вона представляє.

Враховуючи, що аргументи касаційної скарги ОСОБА_3 щодо незалучення її до участі у справі як сторони є цілком обґрунтованими, що є самостійною підставою для скасування постанови апеляційного суду в частині задоволення позову, Верховний Суд не надає оцінку доводам касаційних скарг по суті спору.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав вийти за межі доводів та вимог касаційних скарг суд касаційної інстанції не встановив.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційні скаргипідлягають частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 - скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню, в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та Харківської міської ради задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2023 року в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 та розподілу судових витрат скасувати, прийняти у вказаній частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. І. Грушицький
Судді І. В. Литвиненко
Є. В. Петров В. В. Пророк

В. В. Сердюк