УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 307/3561/19

провадження № 61-15719ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року (повний текст постанови складено 14 листопада 2025 року) у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ коштів, які набуто в шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернувся з первісним позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ коштів, які набуто в шлюбі, з урахуванням уточнених позовних вимог у жовтні 2022 року, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь 13 000 дол. США, що по курсу становить 312 000 грн.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2020 року дані справи об`єднано в одне провадження, після чого присвоєно номер № 307/3561/19.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ коштів, які набуто в шлюбі залишено без розгляду.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року первісний позов ОСОБА_4 задоволено. Шлюб укладений між сторонами розірвано. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 травня 2021 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області скасовано та постановлено нове судове рішення про задоволення позову, укладений 06 лютого 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що зареєстрований у виконкомі Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 9, розірвано. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 травня 2021 року ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ грошових коштів, набутих в шлюбі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття розгляду справи по суті.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену редакцію зустрічного позову до ОСОБА_4 про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року, яке залишене без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Предметом спору у справі є зустрічний позов, в якомйз урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути 13 000 дол. США, що по курсу становить 312 000 грн.

Отже, справа № 307/3561/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ коштів, які набуто в шлюбі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат