УХВАЛА

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 754/3531/25

провадження № 61-15694зно25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Верховного Суду України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Київський апеляційний суд ухвалою від 13 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув заявнику.

16 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду (провадження № 61-12797ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М., Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід суддів Верховного Суду передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В. від 11 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ситнік О. М., Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. відмовлено.

12 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року.

У змісті заяви про відвід висловлено заперечення проти того, щоб суддя Краснощоков Є. В. розглядав та вирішував заяву ОСОБА_1 , що по суті є заявою про відвід судді Верховного Суду Краснощокова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи визнано необґрунтованою, заяву передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Краснощокова Є. В.від участі у розгляді справи відмовлено.

За змістом статті 427 ЦПК України питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами вирішує суддя (суддя-доповідач).

Згідно з частинами першою, другою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина друга статті 44 ЦПК України).

Перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (образити, принизити суд, його суддів, інших учасників процесу, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції тощо), він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 20), ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19, ухвалу Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 21-22).

Дії учасника справи чи його представника мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом такими особами неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, суду, суддів тощо. У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 7 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 22)).

Безперечно, учасник справи може мати сумніви у тому, чи відповідають дії суду чинному законодавству, а також щодо незалежності та безсторонності суддів. Він вправі висловити ці сумніви у поданій до суду заяві про відвід. Проте має бути стриманим і коректним, утримуватися від надання особистісних характеристик й оцінок, а тим паче від огульних і надуманих звинувачень (див. ухвалу Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 23-24)).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Суд враховує, що заявник в цій та інших справах за його участі подає численні аналогічні заяви «про перегляд» щодо всіх процесуальних ухвал Верховного Суду, при цьому не зазначає жодних підстав такого перегляду, передбачених процесуальним законом, як і будь-яких мотивів для цього. У таких заявах ОСОБА_1 заявляє лише про недовіру суддям Верховного Суду, у тому числі за відсутності у їх провадженні відповідних справ за участі ОСОБА_1 , в межах яких належить вирішувати заяви про відвід судді.

У всіх таких заявах ОСОБА_1 вживає зневажливі та образливі висловлювання стосовно суддів, оцінки їй процесуальним діям та рішенням, які не притаманні для написання ділових документів та відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади.

Заяви ОСОБА_1 про перегляд судових рішень (процесуальних ухвал Верховного Суду) неодноразово повертались заявнику з відповідними роз`ясненнями, що такі ухвали суду не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, оскільки не відносяться до ухвал, якими закінчено розгляд справи. Також залишалися без розгляду з огляду на визнання їх подання виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

Заява ОСОБА_1 від 12 грудня 2025 року «про перегляд рішення» подана на ухвалу Верховного Суду від 11 грудня 2025 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ситнік О. М., Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. відмовлено.

З огляду на викладене, подання вказаної заяви та у формі, яку використав заявник, є проявом недобросовісної реалізації відповідного процесуального права всупереч завданню цивільного судочинства, тобто з іншою метою, ніж для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення конкретної цивільної справи.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Тому Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим його заява підлягає залишенню без розгляду.

Верховний Суд вчергове попереджає ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами може призвести до застосування щодо нього заходів процесуального примусу, передбачених ЦПК України, зокрема накладення штрафу.

Керуючись статтями 12, 43, 44, 260, 263 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року у справі № 754/3531/25.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 11 грудня 2025 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков