УХВАЛА

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 932/10515/23

провадження № 61-15724ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 09 лютого 2022 року у розмірі 100 239,51 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська

від 09 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 наа користь ОСОБА_2 борг в сумі 82 889,20 грн (еквівалент 2 000 доларів США станом на 09 грудня 2024 року), три проценти річних в сумі 3 638,11 грн (за період з 15 березня 2022 року по 22 листопада 2023 року).

Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суд міста Дніпра від 10 червня 2025 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 09 грудня 2024 року відмовлено.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено, що у разі невиконання ухвали і не усунення встановлених недоліків у визначений строк, апеляційна скарга вважатиметься не поданою і буде повернута апелянту.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 22 жовтня 2025 року було надіслано ОСОБА_1 в його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та доставлено до електронного кабінету 23 жовтня 2025 року, що підтверджується довідкою про отримання документів в електронному суді. Недоліки апеляційної скарги заявник не усунув, заяв або клопотань про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору або подовження строку виконання вказаної ухвали апеляційного суду не подав, про причини невиконання або неможливості виконання зазначеної ухвали не повідомив.

14 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження. Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку наданій заявникам довідці про доходи та не врахував його складне матеріальне становище, не розглянув питання звільнення або розстрочення сплати судового збору. Вказує, що ненадання доказів направлення копії апеляційної скарги іншому учаснику справи є усувним недоліком, який не створює перешкод для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями статті 356 ЦПК України визначено вимоги, які пред`являються до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною другою статті 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення або ухвала, що оскаржуються; в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали; нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу; дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати встановлення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних заявників від пред`явлення необґрунтованих позовів, скарг.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою через підсистему «Електронний суд», яка не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, а саме: зазначений ОСОБА_1 суб`єктний склад учасників апеляційної скарги не містить відомостей про інших учасників справи - позивача ОСОБА_2 ; апеляційна скарга не містить дати отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; не додано доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї додатками позивачу ОСОБА_2 ; не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 610,40 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме направлення на адресу Дніпровського апеляційного суду документа, що підтверджує сплату судового збору у

розмірі 1 610,40 грн та доказів направлення копії належним чином оформленої апеляційної скарги з доданими до неї додатками позивачу ОСОБА_2 .

Встановивши, що вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконав, зазначені у ній недоліки апеляційної скарги не усунув, не надав суду апеляційної інстанції доказів направлення апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та платіжної інструкції про сплату судового збору, із заявами про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору не звернувся, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Заявники зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне виконання вимог апеляційного суду, заявником не надано.

Аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, не здійснив процесуальних дій щодо вирішення питання про звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є безпідставними. В ухвалі від 22 жовтня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору. Суму судового збору, визначену апеляційним судом, не можна вважати надмірною. Водночас, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вірно врахував, зокрема те, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги заявником не подано будь-яких документів.

Колегія судів зауважує, що обґрунтування та доказування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням. Згідно з статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за наведених у цій статті умов. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Таким чином, посилання заявника на відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків протягом десяти місяців 2025 року, за відсутності інших відомостей, зокрема щодо доходів у попередньому році, наявності у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, не є достатнім доказом скрутного матеріального становища заявника та підставою для звільнення від сплати судового збору.

Необґрунтованими також є доводи касаційної скарги, що ненадання доказів направлення апеляційної скарги іншому учаснику справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вимоги до форми і змісту апеляційної скарги чітко визначені статтею 356 ЦПК України, які особа, яка подає апеляційну скаргу має безумовно виконати.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, яка не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи. Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм процесуального права не викликає розумних сумнівів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням заявником вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений апеляційним судом строк.

За загальним правилом, повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України. Отже ОСОБА_1 має право повторно звернутися до апеляційного суду з належним оформленою апеляційною скаргою на заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 357 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович