Справа № 346/5861/24
Провадження № 2/346/403/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: судді Сольського В.В.

за участю секретаря с/з Біди Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 23 жовтня 2024 року звернувся до суду із вказаним позовом в якому посилається на те, що 23 липня 2022 року відповідач керуючи транспортним засобом марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись ділянкою дороги Т-0905 Делятин-Раківчик, в селищі Ланчин по вул. Незалежності Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку с. Раківчик, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , в результаті чого останній загинув.

Відповідальність водія вказаного транспортного засобу була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс АР/9859926. Ліміт відповідальності страховика згідно даного полісу за шкоду заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб становить 260 000 грн.

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. У вироку зазначено, що після наїзду на пішохода відповідач в порушення вимог п. 2.10 а), г) ПДР України, достовірно знаючи що своїми діями поставить потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, умисно залишив його у небезпечному для життя стані та не зупиняючись автомобілем, покинув місце події, чим вчинив злочин, передбачений ст. 135 ч. 1 КК України.

02 вересня ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, моральної шкоду на користь батька загиблого ОСОБА_3

26 травня 2023 року позивач та ТОВ «ЮК «Відшкодування» в особі керівника Кульчицького О.С. в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 29 листопада 2022 року, ухвалили договір про припинення зобов`зання за угодою сторін, згідно якого сторони домовилися, що потерпілий визнає, що належна йому за полісом АР 9859926 від 10 серпня 2021 року за фактом ДТП від 23 липня 2022 року сума страхового відшкодування за шкоду пов`язану зі смертю потерпілого ОСОБА_2 (п. 1-5 ст. 27 Про ОСЦПВВНТЗ, складає: моральна шкода та втрата працездатності 212 160 грн). дана сума згідно страхового акту № 03805/09/723 від 01 червня 2023 року, платіжної інструкції № 40534 від 02 червня 2023 року була перерахована згідно вказаного договору.

Таким чином позивач набув право вимоги до відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та самовільно залишив місце ДТП залишивши потерпілого в небезпеці.

Тому просить стягнути з ОСОБА_1 сплачене страхове відшкодування у розмірі 212 160 грн, та понесені судові витрати, які складають 3 182,40 грн судового збору, розгляд справи просить проводити у відсутності представника позивача.

Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання.

08 квітня 2025 року представник відповідача адвокат Геник А.В. подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач самостійно, добровільно та у повному обсязі сплатив визначеному кримінальним провадженням потерпілому відшкодування у розмірі 6 500 доларів США, про що свідчить розписка потерпілого та засвідчено у вироку суду. Вказане свідчить, що потерпілий скористався своїм правом вимоги відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні. Вважає, що позивач повинен був врахувати попередньо здійснене відшкодування відповідачем перед тим як здійснювати виплату страхового відшкодування. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_7 , підтверджував що отримана суму відшкодування від ОСОБА_1 йде на їхню родину а не лише йому як брату, оскільки він не перебував на утриманні загиблого. Тому вважає, що здійснена страхова виплата суперечить законодавству і є безпідставною та неправомірною, враховуючи, що відповідач виконав свій обов`язок самостійно, тому вказана виплата не підлягає регресу.

Представник зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження за фактом вказаного ДТП визначено лише одного потерпілого ОСОБА_7 , який приходиться братом загиблого та який в судовому засіданні запевняв, що діє від всієї сім`ї останнього.

Вважає, що оскільки виплата відшкодування відбулася двічі, виникає підстава вважати, що потерпілий та інші близькі родичі загиблого вирішили збагатитися за рахунок відповідача.

Крім того представник відповідача зазначив, що надана позивачем платіжна інструкція підтверджує лише перерахування коштів у сумі 212 160 грн на рахунок ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування», яка представляла інтереси зазначених осіб, що на його думку не підтверджує фактичного отримання потерпілими вказаного відшкодування. Зокрема позивачем не вказано конкретної суми відшкодування, отриманої батьком потерпілого та його колишньою дружиною, яка діяла від імені неповнолітніх дітей.

Тому в задоволенні позову просить відмовити, стягнути з позивача понесені судові витрати в розмірі 30 000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, його представник адвокат Геник А.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи в їхній відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 23 липня 2022 року в селищі Ланчин по вул. Незалежності Надвірнянського району Івано-Франківської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , який кервав транспортним засобом марки Fiat Doblo» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись ділянкою дороги Т-0905 Делятин-Раківчик, в селищі Ланчин по вул. Незалежності Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку с. Раківчик, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , в результаті чого останній загинув.

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. У вироку зазначено, що після наїзду на пішохода відповідач в порушення вимог п. 2.10 а), г) ПДР України, достовірно знаючи що своїми діями поставить потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, умисно залишив його у небезпечному для життя стані та не зупиняючись автомобілем, покинув місце події, чим вчинив злочин, передбачений ст. 135 ч. 1 КК України. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 135 ч. 1 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 19-22).

Відповідальність водія вказаного транспортного засобу була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс АР/9859926. Ліміт відповідальності страховика згідно даного полісу за шкоду заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб становить 260 000 грн (а.с. 5).

02 вересня ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, моральної шкоду на користь батька загиблого ОСОБА_3 (а.с. 7).

21 квітня 2023 року ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, моральної шкоду на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не були залучені в якості потерпілих у кримінальному провадження та не отримала відшкодування ід ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно поданої ОСОБА_4 Інформації про склад сім`ї потерпілого, родичами першого ступеня спорідненості ОСОБА_2 на момент вказаної ДТП є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_9 , сини: ОСОБА_10 ОСОБА_6 , колишня дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с. 17).

26 травня 2023 року позивач та ТОВ «ЮК «Відшкодування» в особі керівника Кульчицького О.С. в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 29 листопада 2022 року, ухвалили договір про припинення зобов`зання за угодою сторін, згідно якого сторони домовилися, що потерпілий визнає, що належна йому за полісом АР 9859926 від 10 серпня 2021 року за фактом ДТП від 23 липня 2022 року сума страхового відшкодування за шкоду пов`язану зі смертю потерпілого ОСОБА_2 (п. 1-5 ст. 27 Про ОСЦПВВНТЗ, складає: моральна шкода та втрата працездатності 212 160 грн), дана сума згідно страхового акту № 03805/09/723 від 01 червня 2023 року, платіжної інструкції № 40534 від 02 червня 2023 року була перерахована згідно вказаного договору (а.с. 23).

Виплата страхового відшкодування підтверджується страховим актом № 03805/09/723 від 01 червня 2023 та платіжною інструкцією № 340534 від 02 червня 2023 року (а.с. 24, 25).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961- IV від 01.07.2004 в редакції чинній на момент здійснення страхових виплат позивачем (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та /або майну потерпілого, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю майну потерпілого.

Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961- IV від 01.07.2004 в редакції чинній на момент здійснення страхових виплат позивачем (далі Закон) передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п.23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961- IV від 01.07.2004 в редакції чинній на момент здійснення страхових виплат позивачем (далі Закон), шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27 Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року №4 (далі Постанова), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 ЦК України та п.2 ч.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Керуючись п. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі п.п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент здійснення виплат позивачем, було виплачено страхове відшкодування потерпілим особам в розмірі 72 075,45 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, позивач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування за зверненням потерпілих осіб, незалежно від вини винуватця ДТП та незалежно від відшкодування шкоди винуватця ДТП, якщо шкода заподіяна життю, здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки.

Тому посилання відповідача на те, що він понесе подвійну відповідальність в разі задоволення позову є безпідставними.

Згідно п.п.а, п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на момент здійснення виплат позивачем потерпілим, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Вироком Надвірнянського районного суду від 16 лютого 2023 року встановлено, що відповідач вчинив ДТП та після наїзду на пішохода відповідач в порушення вимог п. 2.10 а), г) ПДР України, достовірно знаючи що своїми діями поставить потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, умисно залишив його у небезпечному для життя стані та не зупиняючись автомобілем, покинув місце події, чим вчинив злочин, передбачений ст. 135 ч. 1 КК України.

Таким чином, відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, до позивача, як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах фактичних затрат, переходить право на звернення з регресною вимогою до страхувальника/відповідальної за заподіяння шкоди особи, а саме відповідача, тому суд вважає позовні вимоги підставними.

Суд звертає увагу, що виплата страхового відшкодування потерпілим не звільняє винну особу від відшкодування завданої ним шкоди.

Надана відповідачем розписка ОСОБА_11 від 13 січня 2023 року про відшкодування йому 6 500 дол США в рахунок матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП не підтверджує факту відшкодування шкоди всім відповідачам, як членам сім`ї загиблого. Твердження відповідача, що такі суми були виплачені для всієї родини є лише припущенням, на якому не може грунтуватись рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3182,40 грн.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961- IV від 01.07.2004 в редакції 2021 року, ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 81-82, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 212 160 грн та понесені судові витрати у розмірі 3 182,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне), адреса: м. Київ, проспект Перемоги, 65, р/р № НОМЕР_2 в АТ «Приватбанк» МФО 380805, /.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя: Сольський В. В.