1Справа № 335/9390/25 2/335/3885/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засіданні Доновської А.В.,

представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.02.2022 року № -607640 у розмірі 16 844 грн. 91 коп. та судових витрат.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2022 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладений договір № -607640 про надання коштів у позику, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Договір укладено за допомогою веб-сайту https://koshelok.ua/, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК». Зазначений кредитний договір, разом із правилами надання кредитів складають єдиний договір, у якому визначаються всі його істотні умови та за якими відповідачка була попередньо ознайомлена. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор - 7924 для підписання вказаного кредитного договору шляхом направлення електронного СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті. Відповідно до умов даного договору позичальнику наданий кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 5 650,00 гривень; початковий строк кредитування - 14 дні, відсоткова ставка - 0,01 % на добу.

ТОВ «КОШЕЛЬОК» зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , яку остання вказала в особистому кабінеті.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором від 06.02.2022 року № -607640 про надання коштів у позику не виконала, не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача, утворилась заборгованість у розмірі 16 844,91 грн., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 5 650,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою - 11 194,91 грн.

Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи.

13.10.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № -607640 від 06.02.2022 року в розмірі 16844,91 грн., відмовивши в задоволені позову повністю відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України, застосувати наслідки нікчемності правочину - договору про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за №-607640 від 06.02.2022 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 з дати його укладення 06.02.2022 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № -607640 від 06.02.2022 року в розмірі 16844,91 грн. та стягненні судових витрат (судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.) - відмовити повністю, посилаючись на те, що у Договорі № -607640 від 06.02.2022 року відсутні чіткі положення щодо строку його дії, з врахуванням положень п. 3.7., вказані положення законодавства у спірних правовідносинах строк дії Договору сплив через 104 дні після 21.05.2022 року, тобто через 104 дні, до суду позивач звернувся через представника 21.09.2025 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Також зазначив, що до позовної заяви представником позивача надано скан-версію Паспорту споживчого кредиту до договору № -607640 від 06.02.2022 року згідно п. 3 якого «Основні умови кредитування» встановлено строк кредитування - 14 днів; за пунктом 2.1. Договору визначено, що кредит надається строком на 14 днів, початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. п. 2.8. датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з кредитодавця. Докази здійснення переказу грошових коштів (5650,00 грн.) у вигляді виписки з поточного рахунку ТОВ «КОШЕЛЬОК» № НОМЕР_3 позивачем до суду не надано.

Договір позивача щодо ОСОБА_1 є нікчемним, позивачем, як фіну становою, не доведено надання ОСОБА_1 , як споживачу, повної інформації, яка стосується кредиту, та факт використання саме нею електронного ідентифікатора.

Отже, укладення договору № -607640 від 06.02.2022 р. між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 , як правочину, надання коштів в сумі 5650,00 грн. не підтверджено належними та допустимим доказами, цей договір, враховуючи викладені вище норми законодавства, є нікчемним.

Крім того, вказав, що з урахуванням розміру кредиту, сума яка вказана представником за надання професійної правничої допомоги у цій справі у погодинному її обчисленні та сумарно - є явно завищеною, та не відповідає критеріям розумності.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 06.02.2022 року відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» уклали договір № -607640 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:

- сума кредиту, становить 5 650,00 грн. (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту);

- початковий строк кредитування, становить 14 днів, (п. 2.1. договору, р. 3, р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків);

- дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6., п. 3.7., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);

- базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків);

Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті, як банківська картка, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № -607640 від 06.02.2022 року.

ОСОБА_1 підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів (розділ 7 Паспорту кредиту).

Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.

Додатком № 1 до договору № -607640 від 06.02.2022 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є графік розрахунків.

У паспорті споживчого кредиту до договору № -607640 від 06.02.2022 року міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

Факт перерахування кредитних коштів на номер картки НОМЕР_2 підтверджується відповідним повідомлення про перерахування коштів через платіжну систему ХPAY, а також відповіддю на лист керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» у м. Києві від 15.07.2025 року № 07/605-07/480.

Згідно із детальним розрахунком заборгованості, залишок заборгованості відповідача становить 16 844,91 грн. з яких: 5 650,00 грн. тіло кредиту, 11 194,91 грн. відсотки за користування позикою.

Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, ТОВ «КОШЕЛЬОК» має право грошової вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом, у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань за договором.

Щодо стягнення заборгованості за процентами, нарахованими протягом продовженого строку користування кредитом слід зазначити.

Так, п. 2.1. договору сторони передбачили початковий строк кредитування тривалістю 14 днів. Водночас, п. 3.6. сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового користування кредитом є відкладальною обставиною, що має наслідком продовження строку користування кредитом.

Отже, на підставі вказаного пункту відбулася пролонгація договору та, як наслідок, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 20.02.2022 року до 20.05.2022 року. За таких обставин, нарахування відсотків за продовжений строк користування кредитними коштами, на думку суду, є правомірним.

Суд зазначає, що умови договору є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного трактування. Відповідач під час підписання кредитного договору, ознайомившись зі змістом договору, будь-яких зауважень щодо його умов не висловлював, тобто в повній мірі погодився з умовами договору, викладеними в ньому.

Розмір процентів за продовжений строк користування кредитними коштами у сумі 11 194,91 грн. нараховано згідно із умовами договору та підтверджено належними доказами. Обґрунтованих доводів щодо спростування суми заборгованості сторона відповідача не навела, а також не надала будь-якого власного контррозрахунку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості, заявлену у позовній заяві та така сума підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК».

Доводи представника відповідача про те, що відповідач не отримувала кошти за кредитним договором у сумі 5650,00 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами, навпаки спростовуються витребуваною судом випискою за картковим рахунком № НОМЕР_2 клієнта за період з 05.02.2022 року по 20.05.2022 року від АТ „Укрсиббанк", згідно до якої 06.02.2025 року на рахунок відповідача надійшли кошти у розмірі 5 650 грн.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача, вказані витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, представник ТОВ «КОШЕЛЬОК» в позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На обґрунтування заявленого розміру витрат на правничу допомогу в суді представником позивача надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року, укладеного між АБ «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «КОШЕЛЬОК», із відповідним додатком від 10.07.2025 року.

У відзиві представник відповідача зазначив, що сума яка вказана представником за надання професійної правничої допомоги у цій справі у погодинному її обчисленні та сумарно - є явно завищеною, та не відповідає критеріям розумності.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором № -607640 від 06.02.2022 року у розмірі 16 844 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп., а всього 6 422 грн. 40 коп.

В задоволені вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у зазначеному позивачем розмірі відмовити.

Рішення складено в повному обсязі 15.12.2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження юридичної особи: 08135, Київська область, Києво - Святошинський район, с. Чайка, вул. Антонова, 8А, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В. Геєць