печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Косточка В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кононенко Б.О.

представника відповідача Лагода В.В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кібербезпеки СБУ, Департаменту кіберполіції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову посилається , що Печерським районним судом м. Києва здійснюється кримінальне провадження за обвинуваченням Департаменту кібербезпеки СБУ та Департаменту кіберполіції Національної поліції України у скоєнні злочину, передбаченого ст. 364, 367 КК України. Цим злочином йому було спричинено моральні та фізичні страждання, що виразилось у переживаннях, страхах, а також матеріальні збитки: пошкодження приватного телефону та ноутбуку. На підставі ст. ст. 23, 1168 ЦК України, ст. 27-34 Конституції України, ст. ст. 55, 61, 127,128 КПК України, просить стягнути з Департаменту кібербезпеки СБУ та Департаменту кіберполіції Національної поліції України на його користь 100 000 грн. матеріальної та моральної шкоди в якості відшкодування. В судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник Департаменту кібербезпеки СБУ надав пояснення , що позов ОСОБА_1 не містить викладу будь-яких обставин, що не дозволяє СБУ дізнатися про його підстави, а відтак - і подати відзив.

Представник відповідача Департаменту кіберполіції Національної поліції надав пояснення, вказував про відсутність предмета і підстави позову.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного з викликом сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Департаменту кібербезпеки СБУ та Департаменту кіберполіції Національної поліції України на його користь 100 000 грн. матеріальної та моральної шкоди в якості відшкодування.

При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Так, відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Згідно із пунктом четвертим частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них . У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України). Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, окремо звертаємо увагу суду про відсутність документів, які дійсно підтверджує той факт, що позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода. Твердження позивача про заподіяння матеріальної та моральної шкоди не обґрунтовані, заявлені позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, згідно з діючим законодавством, повинні бути обґрунтовані наявністю такої шкоди, протиправністю діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками відповідача матеріальної та моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні. Відшкодування моральної шкоди проводиться у разі коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною другою статті 48 Цивільного процесуального кодексу України відповідачем може бути як фізична так і юридична особи, а також держава.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Служби безпеки України» та положень Організаційної структури Служби безпеки України (затверджена Указом Президента України від 27.12.2005 № 1860/2005), визначено, що Департамент контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки входить до організаційної структури Служби безпеки України та є функціональним підрозділом Центрального управління Служби безпеки України.

Враховуючи викладене, а також те, що ДКІБ не є самостійною юридичною особою та не може бути належним відповідачем у цій цивільній справі, відповідно не може брати участь у справі. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Постанова 27 лютого 2019 року справа № 200/23151/14-ц провадження № 61-1896св18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Позов подано до неналежного відповідача ДКІБ, відсутні клопотання позивача щодо залучення у справі належного відповідача чи заміни неналежного відповідача на належного, того, що суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Аналізуючи зібрані докази в сукупності суд приходить до висновку , що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав, спричинення матеріальної та моральної шкоди кримінальним правопорушенням, тому слід відмовити в позові.

Відповідно до ст..141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 141ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Департаменту кібербезпеки СБУ, Департаменту кіберполіції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач Департамент кібербезпеки СБУ, м. Київ, пров. Аскольдів, 3А, 01010

Відповідач Департамент кіберполіції Національної поліції України м. Київ, вул. Бориспільська, 19, 02093

Суддя Т.В.Остапчук