Дата документу 10.12.2025Справа № 554/1406/25
Провадження № 2/554/3348/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі :

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії та постачання гарячої води у сумі 15 297 грн. 80 коп., яка утворилася за період з 01 листопада 2017 року по 01 січня 2025 року, за період з 21 грудня 2017 року по 01 січня 2025 року індексу інфляції в сумі 2504 грн. 49 коп. та 3 % річних в сумі 801 грн. 05 коп., а всього 18 603 грн. 34 коп., посилаючись на те, що відповідачу надавалися послуги з з теплової енергії в кв. АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання та постачання гарячої води останній виконував не належним чином, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 березня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 цивільну справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги повернуто до Октябрського районного суду м.Полтави.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави від 12 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 20 травня 2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» усунуто недоліки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави суду від 28 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02 червня 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, в якому прохав у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що в квартирі встановлено автономне опалення та послугами не користується. Водночас вказує, що являється власником квартири АДРЕСА_1 з 14 травня 2021 та прохає застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

02 червня 2025 надійшло клопотання відповідача, в якому він прохає суд розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави суду від 06 червня 2025 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 червня 2025 від представника позивача надійшло клопотання про залучення про залучення в якості співвідповідачів по справі ОСОБА_2 , що була власником квартири АДРЕСА_1 до 14 травня 2021 року та ОСОБА_3 , що є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з 14 травня 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави суду від 16 липня 2025 року залучено до участі у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що зобов`язання по сплаті заборгованості повинен нести кожен із співвласників, відповідно періоду, коли вищевказана квартира належала власнику та згідно частки у праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_2 має сплачувати заборгованість за комунальні послуги, що утворилась до 14.05.2021 року, а саме до моменту продажу квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 14.05.2021 року по 01.01.2025, відповідно до частки у праві спільної часткової власності, а саме по 1/2 частини.

Квартира відповідачів розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м. Полтаві. У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підприємством надається послуга з постачання теплової енергії. У будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, який обліковує фактично спожиту теплову енергію, використану на опалення приміщень будинку. Строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії карантину та введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду, зупиняє строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачів по наданню послуг з постачання теплової енергії регулюються Житловим Кодексом України та Індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються нормами цивільного законодавства та, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Квартира відповідачів розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м. Полтаві. За вказаний період, а саме з 01.11.2017 по 01.01.2025 за адресою: АДРЕСА_3 підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є споживачами послуги з постачання теплової енергії, що надається підприємством за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017 (далі - Закон №2189) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189 договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

З 01.10.2021 набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та №1023, якими затверджені типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що введені в дію з 01.12.2021.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та кожним співвласником будинку були укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Текст індивідуальних договорів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води опубліковано на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/.

Звертаємо увагу, що відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» покладає на споживача обов`язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частини 7 статті 21 Закону).

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію оферта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Згідно п.44 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору. Договір є чинним та в судовому порядку не оскаржувався. Пункт 52 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 визначено порядок відмови споживача від Договору. Своє право споживач має реалізувати виключно за один місяць до закінчення строку дії такого Договору. Наголошую, що Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Пунктом 51 Договорів передбачено, що він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. На сьогодні Договора є чинним, в судовому порядку не оскаржувався.

Згідно ч.4 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п.5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Виходячи із розрахунку заборгованості споживач приєднався до умов індивідуальних договорів, оплати проводив, хоч з порушенням строків, визначених договорами.

Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.

Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які:

-введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

-введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року;

-введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго».

Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/.

Тарифи, які встановлювались Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» протиправними та нечинними не визнавались, тому вони в силу приписів законодавства є обов`язковими до застосування.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

-плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

-плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

-плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою КМУ від 21.08.2019 № 830- в редакції постанови КМУ від 08.08.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://te.pl.ua/tariff/tarifi-dlya-potreb-naselenny/;

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182- в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до пункту 32 зазначеного Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. У разі застосування двоставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За положеннями частини другої статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної суспільної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , підприємством надається послуга з постачання теплової енергії. У будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, який обліковує фактично спожиту теплову енергію, використану на опалення приміщень будинку.

До 01.12.2021 у житлових будинках споживачам категорії «Населення» підприємством надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

У серпні 2006 року дана квартира була оснащена автономним джерелом опалення.

Відповідно до пункту 28 Правил № 630, при відключенні квартири в багатоквартирному будинку від централізованого опалення, споживач оплачував послуги за опалення місць загального користування (далі МЗК) будинку.

Порядок визначення плати за опалення МЗК по квартирі АДРЕСА_1 проводився у відповідності з Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006, № 359 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.11.2006, за № 1237/13111 (далі Методика № 359).

При визначенні розміру плати за послугу опалення МЗК враховувалась кількість теплової енергії, що припадає на квартиру з індивідуальним джерелом опалення, відповідно до пункту 2.1.4 Методики № 359.

Розрахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, яка припадала на квартиру АДРЕСА_4 , у відповідності до пункту 1.3 Методики № 359, проводився з врахуванням фактичної теплової потужності приладів опалення, що знаходяться на сходових клітинах під`їзду. Нарахування за опалення МЗК проводилися щомісячно, протягом опалювального періоду, з урахуванням фактичної середньомісячної температури за даними центру з гідрометеорології (по формулі 2.6 Методики № 359).

Починаючи з 01.12.2021, розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 (далі Закон про комерційний облік), Правил № 830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика).

Пунктом 6 статті 10 Закону про комерційний облік передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно пункту 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4 ДБН В.2.5-6762013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії за фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладних трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходиться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке відділяється від зазначених трубопроводів.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Відповідно до п.11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів)комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315.

Починаючи з 01.12.2021, розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017 (далі Закон про комерційний облік), Правил №830 та Методики №315.

Пунктом 6 статті 10 Закону про комерційний облік передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно пункту 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

За змістом статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статті 260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS COV-2» з 12 березня 2020 на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021.

Крім того, Кабінет Міністрів України постановою від 23.02.2022 р. № 229 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 із 31 березня до 31 травня 2022 р.

Кабінет Міністрів України постановою від 27.05.2022 р. № 630 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.08.2022 р.

Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 р. № 27.05.2022 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022 р.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023 р.

Отже перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжився на строк дії карантину.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено. На сьогодні, воєнний стан на території Україні не скасовано.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 01 листопада 2017 року закінчувався 01 листопада 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду, а перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості з 01 листопада 2017 року по 01 січня 2025 року не виходить за строки позовної давності.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, частиною 2 якої передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання відповідача на ст.258 ЦПК України, якою передбачена спеціальна позовна давність, а саме давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) не підлягає застосуванню до даних правовідносин, оскільки підприємством проводиться нарахування інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України, а не штрафу та пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Вказані норма кореспондує зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

З аналізу наведених норм вбачається, що співвласники, які володіють майном на праві спільної часткової власності, зокрема житловим приміщенням, несуть рівні обов`язки, щодо утримання такого майна, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Отже, зобов`язання по сплаті заборгованості повинен нести кожен із співвласників, відповідно періоду, коли вищевказана квартира належала власнику та згідно частки у праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_2 має сплачувати заборгованість за комунальні послуги, що утворилась до 14.05.2021 року, а саме до моменту продажу квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 14.05.2021 року по 01.01.2025, відповідно до частки у праві спільної часткової власності, а саме по 1/2 частини.

Відповідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З цих підстав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідачки на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 3028 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 625 ЦК України , ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період 01.11.2017 по 13.05.2021 в сумі 5623,01 грн., індекс інфляції в сумі 1711,05 грн., 3 % річних у сумі 603,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з 14.05.2021 по 01.01.2025 в сумі 4837,40 грн., індекс інфляції в сумі 930,50 грн., 3 % річних у сумі 231,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 14.05.2021 по 01.01.2025 в сумі 4837,40 грн., індекс інфляції в сумі 930,50 грн., 3 % річних у сумі 231,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судовий збір в сумі 3028,00 грн., по 1009, 33 з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження: м. Полтава вул. Комарова 2а, р/рахунок № НОМЕР_1 в АБ « УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЄДРПОУ- 03338030.

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4

Повний текст рішення виготовлено 15.12.2025 року.

Суддя М.О. Материнко