Справа № 766/6541/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.11.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Зуб І.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Федорової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за позовом адвоката Дудчак Поліни Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Дніпровський ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65008, м. Одеса, вул. Танцюри Євгенія, б.42) про звільнення від сплати аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2013 у справі №666/2554/13ц.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається наступне.

ОСОБА_1 з 22 жовтня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 15 квітня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона справа №666/1481/13ц.

В період шлюбу, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2013 у справі №666/2554/13ц стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дитини.

На виконання рішення суду, видано виконавчий лист №666/2554/13 від 11.06.2013, який пред`явлено до примусового виконання 16.01.2020 до Дніпровського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса) та відкрито виконавче провадження №38893130.

16.04.2025 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/6921/24 щодо ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18.04.2025 року Службою у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради листом № 08-44-228, повідомлено позивача про затримання ОСОБА_4

23.04.2025 року в присутності головного спеціаліста сектора з питань сім`ї та охорони дитинства служби у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради, дитину ОСОБА_3 передано батьку ОСОБА_1 , що підтверджується Актом про передачу дитини в сім`ю від 23.04.2025.

Актом обстеження умов проживання підтверджується, що дитина з батьком проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батько виконує батьківські обов`язки, створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини.

Враховуючи, що дитина проживає з батьком, нарахування та стягнення аліментів виконавчою службою на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, яку фактично виховує і утримує батько суперечить принципам ст. 179, 181 СК України, а відповідно стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути припинено з 16 квітня 2025 року.

Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, на сьогодні відсутні підстави для стягнення аліментів на користь відповідача.

Стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, за умови, що вона із нею не проживає суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про проведення розгляду у відсутності сторони позивача. Заперечень щодо заочного розгляду не висловлено.

Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позов до суду не подала. Повістки направлялись за адресою проживання та на адресу Миколаївського слідчого ізолятора, де утримується відповідач, відповідно до розписки від 13.10.2025 року, судову повістку отримала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 22 жовтня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 15 квітня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона справа №666/1481/13ц, яке набуло законної сили 25.04.2013 року.

В період шлюбу, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2013 у справі №666/2554/13ц стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дитини.

На виконання рішення суду, видано виконавчий лист №666/2554/13 від 11.06.2013, який пред`явлено до примусового виконання 16.01.2020 до Дніпровського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса) та відкрито виконавче провадження №38893130. Відповідно до довідки старшого державного виконавця від 09.09.2024 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів позивачем на користь відповідачки станом на день видачі довідки.

16.04.2025 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/6921/24 щодо ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18.04.2025 року Службою у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради листом № 08-44-228, повідомлено позивача про затримання ОСОБА_4

23.04.2025 року в присутності головного спеціаліста сектора з питань сім`ї та охорони дитинства служби у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради, дитину ОСОБА_3 передано батьку ОСОБА_1 , що підтверджується Актом про передачу дитини в сім`ю від 23.04.2025.

Актом обстеження умов проживання від 23.04.2025 підтверджується, що дитина з батьком проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батько виконує батьківські обов`язки, створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини.

Так встановлено факт проживання дитини з батьком з 23.04.2025 року.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між сторонами є відносини, які пов`язані із припиненням стягнення аліментів на утримання дитини із батька дитини (сімейні правовідносини).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, оскільки мати утримується в умовах СІЗО а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 , у зв`язку із чим перебуває на його утриманні. Доказів на спростування вказаного відповідачкою суду не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, які стягуються на підставі судового рішення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо моменту припинення стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини суд зазначає наступне. Позивачем при поданні позову до суду заявлено вимогу про припинення стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання спільної доньки з 16.04.2025 року, суд зазначає, що моментом припинення стягнення в даному випадку буде дата передання дитини батьку - 23.04.2025 року.

Отже, беручи до уваги викладене вище та керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. 84, 180-199, 267-271, 273 Сімейного Кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов - задовольнити.

Стягнення аліментів з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2013 у справі №666/2554/13ц припинити, починаючи з 23.04.2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяІ. Ю. Зуб

Повний текст судового рішення складено 17.11.2025 року.