ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 161/6724/24

провадження № 61-859св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року в складі колегії суддів Здрилюк О. І., Бовчалюк З. А., Карпук А. К.

у справі за позовом Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У квітні 2024 року Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з

ОСОБА_1 133 851,43 грн надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; 3 685,15 грн допомоги на дітей як одинокій матері; 8 000,00 грн одноразової грошової допомоги багатодітним сім`ям.

Вказує, що на підставі поданих ОСОБА_1 заяв і декларацій про доходи та майновий стан їй було призначено та виплачено допомогу як малозабезпеченій сім`ї в період з 01 вересня 2020 року до 31 серпня 2021 року.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу на дочку ОСОБА_2 як одинокій матері на період з 01 вересня 2020 року до 31 серпня 2021 року.

У поданих разом із заявами деклараціях ОСОБА_1 зазначила, що транспортних засобів у власності та користуванні не має.

Згідно з Законом України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» під час проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, було виявлено, що у власності відповідачки є два транспортні засоби: автомобіль марки «Fiat Panda», 2011 року випуску, та автомобіль марки «Ford Focus», 2012 року випуску, про що складено відповідний акт від 13 жовтня 2021 року№ 396.

На підставі прийнятих рішень від 21 жовтня та 17 листопада 2021 року відповідачці було припинено виплату призначеної державної соціальної допомоги.

19 листопада 2021 року та 21 лютого 2024 року на адресу відповідачки було направлено повідомлення про повернення надміру виплачених коштів, однак отримані кошти нею не повернуто.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

16 жовтня 2024 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї та не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, не мала на меті навмисне приховання нею цих даних, оскільки право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ям, у власності яких є транспортні засоби, гарантується у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку. Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідачки, наявність на її утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, суд виснував, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 145 536,58 грн може призвести до покладення на відповідачку надмірного тягаря.

18 грудня 2024 року постановою Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради задоволено.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня

2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради 133 851,43 грн надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; 3 685,15 грн допомоги на дітей як одинокій матері; 8 000,00 грн одноразової грошової допомоги багатодітним сім`ям. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд керувався тим, що ні державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, ні допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у власності сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа). Наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації. Оскільки у деклараціях відповідачка зазначила недостовірну інформацію, виплачені їй кошти підлягають стягненню на користь позивача. Посилання представника відповідачки на ту обставину, що остання фактично у власності та користуванні не має автомобілів, а просто погодилася їх зареєструвати на своє ім`я, що автомобіль марки «Fiat Panda», 2011 року випуску було нею продано 29 жовтня 2018 року, відхилені судом, аджеспірний автомобіль з власності відповідачки не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.Сам собою договір купівлі-продажу від 29жовтня 2018 рокувчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року, в якій просить її скасувати, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2024 року залишити в силі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц, в постановах Верховного Суду

від 18 липня 2018 року в справі № 345/2072/16-ц, від 06 березня 2019 року в справі № 607/4570/17-ц, щодо умов повернення безпідставно набутого майна та зайво виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Безпідставно набуті суми соціальної допомоги підлягають поверненню в разі недобросовісності набувача виплати, чого в цій справі не встановлено.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради повністю відтворює зміст постанови апеляційного суду в справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 14 вересня 2020 року подала до Департаменту соціальної політики (перейменовано в Департамент соціальної та ветеранської політики) Луцької міської ради на підставі рішення Луцької міської ради від 31 січня 2024 року № 55/122) заяву про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 9-14, 36).

ОСОБА_1 14 вересня 2020 року, 23 березня 2021 року та 15 вересня 2021 року подавала позивачу заяви і декларації про доходи та майновий стан, на підставі яких їй було призначено та виплачено допомогу малозабезпеченій сім`ї за період з 01 вересня 2020 року до 31 серпня 2021 року на загальну суму 133 851,43 грн (а. с. 9-23).

Також 14 вересня 2020 року відповідачкою було подано до Департаменту соціальної політикиЛуцької міської ради заяву про призначення їй допомоги на дитину як одинокій матері, на підставі якої їй було призначено і виплачено допомогу на дочку ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2020 року до 31 січня 2021 року в розмірі 3 685,15 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2021 № 803, якою затверджено Порядок виплати одноразової грошової допомоги на дітей з багатодітних малозабезпечених сімей для підготовки до навчального року (далі - Порядок № 803), відповідачці було здійснено виплату одноразової грошової допомоги багатодітним сім`ям на 4 дітей (віком від 6 до 18 років) у розмірі 8 000,00 грн.

У поданих разом із заявами деклараціях про доходи та майновий стан ОСОБА_1 зазначала, що транспортних засобів сім`я не має.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_1 має у власності два транспортні засоби - автомобіль марки «Fiat Panda», 2011 року випуску, зареєстрований за нею 17 серпня 2018 року, та автомобіль марки «Ford Focus», 2012 року випуску, зареєстрований за нею 20 травня 2020 року.

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 01 червня 2000 року № 1768-ІІІ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон № 1768-ІІІ) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Відповідно до статті 1 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Згідно з пунктом 5 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250; тут і далі - в редакції на дату виникнення спірних правовдіносин), для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи, зокрема, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 4 пункту 10 Порядку № 250 державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності малозабезпеченої сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).Наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Порядок № 803 визначає механізм виплати одноразової грошової допомоги на дітей з багатодітних малозабезпечених сімей для підготовки до навчального року одержувачам державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з числа багатодітних сімей. Одноразова грошова допомога виплачується багатодітним сім`ям, які станом на 01 серпня 2021 року є одержувачами державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям(пункт 3 Порядку № 803).

Згідно із статтею 1 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ) громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статей № 2811-ХІІ право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків призначається на кожну дитину.

За пунктом 35Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751), для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подається, зокрема, декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Відповідно до пункту 35-2 Порядку № 1751 допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у власності сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).Наявність (відсутність) у власності членів сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у власності сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації.

Така вимога застосовна незалежно від кількості дітей, що виховуються в малозабезпеченій багатодітній сім`ї, адже статтю 7 Закону № 1768-ІІІ (передбачала, що державна соціальна допомога може бути призначена за наявності у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу,якщо у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років) виключено на підставі Закону України від 02 червня 2020 року, який набрав чинності з 01 липня 2020 року.

Одноразовагрошовадопомогана дітей з багатодітних малозабезпечених сімей виплачується сім`ям, які станом на 01 серпня 2021 рокує одержувачами державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тобто залежна від статусу сім`ї як отримувача відповідної соціальної допомоги.

Відповідно до пунктів 48-49 Порядку № 1751 органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги. Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

Згідно з пунктом 25 Порядку № 250 якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Верховний Суд висновує, що наявність (відсутність) у власності членів малозабезпеченої сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації про доходи та майновий стан, що подається уповноваженим представником малозабезпеченої сім`ї, а тому подання недостовірних даних у такій декларації свідчить про недобросовісність отримувача соціальної допомоги і становить підставу повернення надміру виплаченої суми допомоги.

У поданих разом із заявами деклараціях про доходи та майновий стан ОСОБА_1 зазначала, що транспортних засобів сім`я не має.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України стосовно зареєстрованих транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_1 має у власності два транспортні засоби - автомобіль марки «Fiat Panda», 2011 року випуску, зареєстрований за нею 17 серпня 2018 року, та автомобіль марки «Ford Focus», 2012 року випуску, зареєстрований за нею 20 травня 2020 року.

Тобто на момент подання декларацій у вересні 2020 року існували обставини щодо перебування у власності ОСОБА_3 двох транспортних засобів, які мали зазначатися в документах на отримання соціальної допомоги, та наявність яких унеможливлює призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,допомоги на дітей одиноким матерямта одноразової грошової допомоги на дітей з багатодітних малозабезпечених сімей.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388(далі - Порядок № 1388),передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1388 у редакції станом на 29 жовтня 2018 року документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що вчинений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу від 29 жовтня 2018 року не свідчить про відчуження ОСОБА_1 автомобілямарки «Fiat Panda», 2011 року випуску, та не спростовує обставин наявності у власності сім`ї більше одного автомобіля, що підлягає державній реєстрації, на момент звернення за отриманням соціальної допомоги.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц, в постановах Верховного Суду

від 18 липня 2018 року в справі № 345/2072/16-ц, від 06 березня 2019 року в справі № 607/4570/17-ц, є безпідставними, з огляду на таке.

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

Для касаційного перегляду справи з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається, а судом вона (норма права) застосована без урахування такого висновку.

У постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 345/2072/16-ц зазначено, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, зробив обґрунтований висновок про те, що, подаючи декларацію про доходи та майно сім'ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у відповідача не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом № 1768-ІІІ передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку.

У цій справі спірні правовідносини виникли після виключення статті7 Закону № 1768-ІІІ, яка передбачала, що державна соціальна допомога може бути призначена за наявності у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї більше одного автомобіля, транспортного засобу,якщо у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років. Тому висновки Верховного Судув постанові від 18 липня 2018 року в справі № 345/2072/16-цнезастосовні до спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 607/4570/17-цзазанчено, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін у справі, правильно застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, а саме статтю 1215 ЦК України, статтю 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим обґрунтовано виснували про відсутність підстав для повернення надмірно виплаченої пенсії, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача.

Тобто правовідносини в справі № 607/4570/17-ц про надмірно сплачених сум пенсій є відмінними від справи, що переглядається, про стягнення надміру виплачених коштів соціальної допомоги, тому постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 607/4570/17-ц не є прикладом неоднакового застосування судами норм матеріального права.

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Постанова апеляційного суду в цій справі не суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц, адже недобросовісність ОСОБА_3 , яка полагає в поданні недостовірних відомостей про доходи й майновий стан сім`ї, позивачем доведено та відповідачкою не спростовано.

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на висновки суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ПостановуВолинського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська