Провадження 2-зз/127/76/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 127/28999/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко Ольга Дмитрівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк Світлана Анатоліївна, Приватний нотаріус Вінницького МНО Лукашенко Володимир Борисович, ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського сулу Вінницької області розглядалась справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстраторо Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко Ольга Дмитрівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк Світлана Анатоліївна, Приватний нотаріус Вінницького МНО Лукашенко Володимир Борисович, ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову у цивільній справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року позов було задоволено частково, скасовано рішення державного реєстратора Томашпільської Районної державної адміністрації Штефурко Ольги Дмитрівни, індексний номер 53580294 від 12.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру та припинено право власності на вказане майно.

Таким чином, на даний час відпала потреба в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно зазначене в ухвалі від 12.11.2021 року, заявник звертається із вказаною заявою до суду про скасування вищевказаного забезпечення позову у даній справі.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, але представник заявника просила заяву про розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомляли, що, в силу положень ст. 158 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду судом заяви по суті.

Вирішуючи подане клопотання про скасування заходів забезпечення, суд дослідивши матеріали цивільної справи 12728999/21, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4, 49 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Підстави забезпечення позову у цивільному процесі визначені ст. 149 ЦПК України, а саме суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У даній справі ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк Світлана Анатоліївна). Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штрфурко О.Д. (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Вінницького МНО Лукашенко Володимир Борисович, третя особа без самостійних вимог па стороні відповідача: ОСОБА_4 ), ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року позов було задоволено частково, скасовано рішення державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штрфурко Ольги Дмитрівни, індексний номер 53580294 від 12.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру та припинено право власності на вказане майно.

Судом встановлено, що рішення від 01.08.2022 року, яким було задоволено позов та скасовано державну реєстрацію права власності, набрало законної сили. Отже, правові підстави, що існували на момент накладення арешту на нерухоме майно, припинили своє існування.

На момент розгляду заяви об`єктивно відсутні будь-які ризики, які могли б перешкодити виконанню рішення суду, а тому захід забезпечення у вигляді арешту нерухомого майна втратив актуальність і необхідність.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей14,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18 (провадження № 61-11311св19).

Обґрунтовуючи заяву про скасування ухвали суду про забезпечення позову, представник заявника Стрелан Л.В. посилається на те, що спір в межах судової справи №127/28999/21 є вирішеним, а тому відпали підстави для існування заходів забезпечення позову, які накладено ухвалою суду від 12.11.2021.

Таким чином, з огляду на вищевикладене спір в межах судової справи №12728999/21 є вирішеним, а тому відпали підстави для існування заходів забезпечення позову, які накладено ухвалою суду від 12.11.2021 у даній справі, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 12.11.2021 року у цивільній справі 127/28999/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко Ольга Дмитрівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк Світлана Анатоліївна, Приватний нотаріус Вінницького МНО Лукашенко Володимир Борисович, ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, а саме: скасувати накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Скасувати заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Копію ухвали надіслати сторонам по справі для відома та до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: