Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Дегтяренко К.С.,

при секретарі судового засідання Сапронов А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бойко Богдана Богдановича, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Бойко Б.Б., заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 05 червня 2025 року від ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов лист за вих. № 0700-0211-8/33645 від 05.06.2025 року, у якому зазначено, що результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 5266 від 19.05.2025 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №42 від 27.05.2025 року.

Представник заявника зазначає, що страховий стаж особи складає 20 років 11 місяців 24 днів, що підтверджується довідкою форми РС-право за № 42 від 19.05.2025 року. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності: 1) роботи з 25.07.1983 по 12.01.1993 в Ужгородському райпобуткомбінаті за записами трудової книжки від 25.07.1983 серіх НОМЕР_1 , оскільки до заяви про призначення пенсії долучено архівну довідку від 17.04.2025 № 220, видану Архівним відділом Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, в якій ім`я та по батькові не відповідає паспортним даним заявниці; 2) догляд за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення трирічного віку за свідоцтвом про народження від 23.05.1984 серії НОМЕР_2 , оскільки по батькові матері дитини не відповідає паспортним даним заявниці.

Адвокат зазначає, що причиною для відмови у призначенні заявнику пенсії стала, невідповідність ПІБ особи, які зазначені в документах з паспортним даними заявника, зазначені розбіжності виникли внаслідок різного перекладу з російської на українську мову.

Встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, необхідно для можливості реалізації своїх прав щодо оформлення пенсії.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 серпня 2025року відкрито провадження у цивільній справі.

Заявник та її предстаник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду адвокат подав заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги та просив такі задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явилася, через систему електронний суд надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 05 червня 2025 року від ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов лист за вих. № 0700-0211-8/33645 від 05.06.2025 року, у якому зазначено, що результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 5266 від 19.05.2025 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №42 від 27.05.2025 року.

У архівній довідці Архівного відділу Ужгородської РВА Закарпатської області № 220 від 17.04.2025 року, згідно наказів по особовому складу Ужгородського райпобуткомбінату «Варга Дынди Ладиславна» (так у документах), була прийнята на роботу 25.07.1983 р. на посаду перукаря чоловічого залу (наказ № 65-к від 25.07.1983р.). « ОСОБА_1 » (так у документах) звільнена з роботи у зв`язку ліквідації Ужгородського райпобуткомбінату з 12.01.1993 по переводу в орендне підприємство «Прикордонник» (наказ №1-к від 12.01.1993р.)

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.07.1983 року, відповідно запису № 2 від 25.07.1983 року прийнята на роботу перихмахером чоловічого залу на підставі наказу пр-3 -65к від 25.07.1983 року.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.07.1983 року, відповідно запису № 3 від 12.01.1993 року, звільнена з посади перукаря на підставі наказу наказ №1-к від 12.01.1993.

Відповідно до свідоцтва доньки заявниці про народження серії НОМЕР_2 від 23 травня 1984 року, у якому, на російській мові зазначена, як « ОСОБА_3 », а її дочка « ОСОБА_2 ».

Відповідно до свідоцтва заявника про народження серії НОМЕР_3 від 23.03.1970 року, на російській мові зазначена, як « ОСОБА_4 », її батько зазначений « ОСОБА_5 », національність «венгер», а мати « ОСОБА_6 », національність «венгерка».

Відповідно до свідоцтва заявника про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 22 жовтня 1983 року, на російській мові зазначена, як « ОСОБА_4 », а її чоловік « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва сина заявника про народження серії НОМЕР_5 від 28 серпня 1985 року, у якому, на російській мові зазначена, як « ОСОБА_8 », а її син « ОСОБА_9 ».

Відповідно до трудової книжки заявника серії НОМЕР_1 від 25.07.1983 року, на російській мові, видана на ім`я « ОСОБА_10 », за період трудової діяльності з 1982 року по 2023 рік.

Причиною для відмови у призначенні заявнику пенсії стала відсутність достатнього страхового стажу через неврахування окремих періодів роботи через розбіжність у написанні імені та по батькові у документах, які були складені російською мовою в період до набуття Україною незалежності та на початку 1990-х років і сучасними документами, оформленими українською мовою згідно з вимогами українського законодавства про державну мову.

Так відповідно до свідоцтв про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, а також інших документів, оформлених у радянський період, заявник значиться як « ОСОБА_8 ». Водночас у паспорті громадянина України, у трудовій книжці та сучасних довідках, виданих українськими установами, зазначено « ОСОБА_1 ». Така розбіжність є наслідком перекладу з російської мови на українську, зокрема адаптації імені «Дьыенди» та по батькові « ОСОБА_11 » відповідно до правил української мови та норм сучасного діловодства. У період СРСР облік вівся переважно російською мовою, а ім`я та по батькові часто Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.08.2025 перекладались відповідно до російських або транслітерувались лінгвістичних норм. Так, ім`я " ОСОБА_12 " у документах того часу набуло форми " ОСОБА_13 ", а по батькові " ОСОБА_14 " трансформувалося у " ОСОБА_11 ".

Доказом того, що вказані документи належать одній і тій особі є те, що у них зберігається незмінність прізвища, дати народження, а також даних про родинні зв`язки заявника (дружина, діти, трудова діяльність). Таким чином, наявна розбіжність у фонетичному написанні імені та по батькові заявника, оскільки такі були адаптовані під український правопис.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 вказаної Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св 09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції 2004 року) у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки судом достовірно встановлено, що вказані правовстановлюючі документи належить заявниці.

Обставин, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бойко Богдана Богдановича, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт неправильності запису у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 23.05.1984 року про народження « ОСОБА_15 », актовий запис № 12 від 23.05.1984 року, в графі «мати», на російській мові, в частині зазначення ПІБ матері, яке є правильним, на російській мові, як « ОСОБА_8 », а на українській мові « ОСОБА_1 ».

Встановити факт, що архівна довідка №220 від 17.04.2025 року, яка видана Архівним відділом Ужгородської РВА Закарпатської області на ім"я " ОСОБА_16 " за період роботи, а саме з 25.07.1983 року по 12.01.1993 рік, в Ужгородському райпобуткомбінаті, належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, ЄДРПОУ- 20453063, місцезнаходження: Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна, 4.

Суддя Дегтяренко К.С.