ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1924/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1744/25 Категорія: 304090000 ЧЕПУРНИЙ О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 17.09.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності.

23.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №23122024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №20756-09/2024 від 17.09.2024 року.

Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на дату звернення до суду з позовною заявою, має заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом 4000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 3920,00 грн. та заборгованість по штрафам 10888,50 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року в сумі 12720,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Драбівського районного суду Черкаської області.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 28.08.2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено зарахування кредитних коштів відповідачу на її рахунок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишитись в силі та підлягає скасуванню.

Зазначає, що на підтвердження позовних вимог були надані усі необхідні докази, зокрема копію підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору №20756-09/2024 від 17.09.2024 року. Розрахунок заборгованості, що є додатком до поданої позовної заяви, містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме за цим кредитним договором. При цьому вважає, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку із іншими доказами, яким, зокрема, є лист про успішне перерахування коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Стар Файненс Груп» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується довідкою сервісу онлайн платежів за вих.№3426_00 від 28.03.2025 року, строком на 120 днів, дата погашення кредиту 14.01.2025 року.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, - в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор W2950, для підписання договору про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.

Умовами кредитного договору передбачено, що за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. (п. 1.4. договору).

Денна процентна ставка складає: (4080,00/4000,00)/120*100%=0,85% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1 договору).

Відповідно до умов договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п. 1.6 договору).

Також наявний паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови надання кредиту з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше.

Вказаний паспорт споживчого кредиту також підписаний одноразовим ідентифікатор W2950.

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Стар Файненс Груп», клієнт ОСОБА_1 ідентифікована товариством, акцепт договору позичальником здійсненим одноразовим ідентифікатором W2950, введеним 17.09.2024 року; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор НОМЕР_2 .

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 року вих. №3426_00 17.09.2024 року о 09:55:00 здійснено платіж на суму 4000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 512111923, призначення платежу «Зарахування 4000,00 грн на карту НОМЕР_1 ».

23.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №23122024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Стар Файненс Груп») (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).

Відповідно до п. 1.4 договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором №20756-09/2024 від 17.09.2024 року на суму 12720,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума основного боргу за кредитом, 3920,00 грн - сума заборгованості по відсоткам, 4800,00 грн. сума заборгованості по пені/штрафам.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року, складений ТОВ «Стар Файненс Груп», станом на 23.12.2024 року становить : 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3600,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4800,00 грн. заборгованість за штрафом.

Відповідно до розрахунку, який навів позивач у позовній заяві, станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 12720,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсотками 3920,00 грн., заборгованість за штрафом 10888,50 грн.

17.04.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу ОСОБА_1 надіслало досудову вимогу про необхідність сплатити борг за кредитним договором № 20756-09/2024.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, надано квитанцію про зарахування № 512111923 від 17.09.2024 року. де вказано призначення платежу: зарахування 4000,00 грн. на карту НОМЕР_1 , що збігається з номером картки вказаної в кредитному договорі, а також довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 року про перерахування коштів в сумі 4000,00 грн. на платіжну карту клієнта. При цьому у призначені платежу не вказано на виконання якого саме договору перераховані кошти.

Відтак, у зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним догвоором.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 дійшов висновку, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

Однак щодо твердження місцевого суду про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, що позбавляє суд можливості прийти до висновку щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, то апеляційний суд зазначає наступне.

Підписуючи договір про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року відповідач була проінформована і погодилася з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювалися та недійсними не визнавався.

Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20 дійшов висновку, якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики.

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 року вих. №3426_00 17.09.2024 року о 09:55:00 здійснено платіж на суму 4000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 512111923, призначення платежу «Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_3 ».

Відповідно до квитанції про зарахування №512111923 від 17.09.2024 року, де вказано призначення платежу: зарахування 4000 грн. на карту НОМЕР_3 , що збігається з номером картки вказаної в кредитному договорі.

Згідно даних виписки, наданої АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, наявне зарахування коштів на картку відповідача в розмірі 4000 грн. 17.09.2024 року.

Тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо недоведеності позивачем факту отримання відповідачем коштів у сумі 4000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 не спростовано факт отримання коштів на її карту, яку вона вказала при оформленні договору про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що позивачем доведено підписання відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора 17.09.2024 року договору про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024, який містить умови кредиту, процентні ставки, а також доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 4000,00 грн на банківську картку.

Щодо нарахування відсотків за договором про надання фінансового кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, крім тіла кредиту просив стягнути заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 3920,00 грн.

Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» реєстру боржників до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року заборгованість за кредитним договором № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року становить 12720,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн; заборгованості по відсоткам 3920 грн., заборгованості по пені/штрафам 4800,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору, за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим договором передбачено в п. 5.3 цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року (графік платежів) сума кредиту за договором становить 4000,00 грн.; проценти за користування кредитом за період з 17.09.2024 року по 14.01.2025 року 4080,00 грн.; загальна вартість кредиту 8080,00 грн.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині заборгованості за відсотками в розмірі 3920,00 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 10888,50 грн, колегія суддів зазначає наступне.

24.02.2022 року у Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022 у справі № 133/2022, від 18.04.2022 у справі № 259/2022, від 17.05.2022 у справі № 341/2022, від 12.08.2022 у справі № 573/2022, від 07.11.2022 у справі № 757/2022, від 06.02.2023 у справі № 58/2023, від 01.05.2023 у справі № 254/2023 і діє по цей час.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також цим Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10888,50 грн задоволенню не підлягають.

В зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд доходить висновку, що відповідачкою взяті на себе зобов`язання не виконано, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредит) та нараховані відсотки не повернуто, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні первісному кредитору.

ОСОБА_1 не надано апеляційному суду належних і допустимих доказів на спростування наявності у неї заборгованості та доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості наданий ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Отже, у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наявна заборгованість у розмірі 7920,00 грн, з яких: 4000 грн - за тілом кредиту; 3920,00 грн - за відсотками.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (62,3%) 1509,15 грн судового збору за подання позовної заяви, а також 2263,73 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги, а всього 3772,88 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року - скасувати, ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 20756-09/2024 від 17.09.2024 року в розмірі 7920,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 3772,88 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді