Справа № 450/2904/24 Провадження № 2/450/426/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я», в інтересах якого діє представник Тимощук Ілона Геннадіївна до ОСОБА_1 про відшкодування шкодив порядку суброгації,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я», в інтересах якого діє представник Тимощук Ілона Геннадіївна до ОСОБА_1 про відшкодування шкодив порядку суброгації, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 367 218, 60 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що 22.11.2022 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «FORD TRANSIT 110 T350M» державний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та, змінюючи напрямок руху на вул. В. Великого, 35 у м. Львів, допустив зіткнення з автомобілем «BMW 640i» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП автомобіль BMW зазнав значних механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції Львівської області № 845980 від 23.12.2022 року. Пошкоджений автомобіль BMW був застрахований у ТДВ «СК „Гарант і Я» за договором добровільного страхування № 525 05-22-03-203 від 08.07.2022 року. Згідно з рахунками СТО та експертним висновком № 175 від 06.12.2022 року, вартість відновлювального ремонту становила 367 218,60 грн, яку Страхова компанія виплатила страхувальнику, що підтверджується платіжними дорученнями. На підставі ст. 993 ЦК України до страховика перейшло право вимоги до винної особи в межах фактично виплаченого відшкодування. Під час оформлення матеріалів ДТП встановлено, що на момент пригоди у водія ОСОБА_1 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач звертався до МТСБУ з вимогою про відшкодування, проте Бюро повідомило про необхідність отримання підтвердження пільгового статусу водія, яке від відповідача так і не було надане. Позивач також направив відповідачу письмову претензію, отриману останнім 13.06.2024 року, однак належної відповіді не отримав. У зв`язку з тим, що відсутність полісу ОСЦПВ покладає обов`язок відшкодування шкоди на винну особу (ст. 1191 ЦК України), позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

30.09.2024 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.11.2024 року ухвалено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я», в інтересах якого діє представник Тимощук Ілона Геннадіївна до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,- відмовити.

У судове засідання представник позивача адвокат Тимощук І. Г. не з`явилась, однак направила через «Електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі, на підставі, поданих доказів, просила позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом: надіслання на зареєстроване місце проживання судової повістки, які повернулися на адресу суду із зазначенням, що «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомив. Відзиву чи інших клопотань на адресу суду не скеровував.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресує достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Водночас у своїй постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 352/54/19, провадження № 61-9596св21 ВС зазначив, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2022 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 525-0522-03-203.

Згідно долученої до матеріалів цивільної справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки «BMW» моделі «640i» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 .

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.01.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також встановлені такі обставини, що 22.11.2022 року о 10 год. 45 хв. в м. Львів, вул. В. Великого, 35, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ FORD TRANSIT 110 T350M, номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху здійснив зіткнення з ТЗ BMW 640i д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 23.01.2023 року.

За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вищезазначена обставина підтверджується Довідкою виданою Управлінням патрульної поліції Львівської області № 845980 (вих. № 197зп /41/12-2022 від 23.12.2022р.).

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає.

22.11.2022 року ОСОБА_2 звернулася із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу за участю транспортних засобів BMW 640i д.н.з. НОМЕР_2 та FORD TRANSIT 110 T350M, номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з тим, того ж дня, 22.12.2022 року, заявник ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Ліміт відповідальності Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» за полісом №525-0522-03-203 від 08.07.2022 року, за шкоду заподіяну майну, становить 2 295 000,00 грн. (страхова сума ТЗ), 2 350 000,00 грн.( загальна страхова сума).

Згідно висновку Експерта автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ № 175 від 06.12.2022р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 640i» д.н.з. НОМЕР_2 становить : 359899,04 грн., а ринкова вартість автомобіля «BMW 640i» д.н.з. НОМЕР_2 до моменту його пошкодження у ДТП становила 2038629,90 грн.

На підставі договору добровільного страхування та Страхових актів № 443-22-03-05 від 22.12.2022 року та № 38-22-03-05 від 07.02.2023р., ТДВ „Страхова компанія „Гарант і Я згідно заяви Страхувальника проведено виплату страхового відшкодування в сумі 367218,60 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1381 від 23.12.2022 року на суму 288544,20 грн., № 1382 від 23.12.2022 р. на суму 24974,40 грн. та № 104 від 08.02.2023 р. на суму 53700,00 грн.

З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач поніс збитки в розмірі - 367 218, 60 грн.

04 березня 2023 р. ТДВ «СК «ГАРАНТ І Я» звернулося з вимогою про відшкодування коштів до МТСБУ. 14 березня 2023р. ТДВ «СК «ГАРАНТ І Я» отримало відповідь МТСБУ про те, що ними надіслано запит до особи відповідальної за скоєння ДТП ( ОСОБА_1 ) з метою отримання пільгового посвідчення завіреного за місцем видачі.

Згідно відповідді МТСБУ за № 3-016/18258 від 06.06.2023 року «Про відмову у відшкодуванні шкоди» (номер справи МТСБУ: 91054) вбачається, що МТСБУ розглянуло документи щодо компенсації витрат, понесених на підставі договору страхування майна (КАСКО) № 03 від 08.07.2022 року за пошкоджений транспортний засіб (ТЗ) марки BMW з номерним знаком НОМЕР_4 , та повідомлено про те, що відповідно до підпункту "т" пункту 41.1. статті 41 та пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в наданих позивачем документах відсутні докази того, що ОСОБА_1 відноситься до вище вказаної категорії громадян та відповідно до відомостей отриманих з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки FORD з номерним знаком НОМЕР_1 (яким керував ОСОБА_3 ) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не укладався

Разом з тим, судом також встановлено, що станом на дату подання позовної заяви та на час розгляду справи судом від відповідача не отримано копії пільгового посвідчення.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 1, 2ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ч. 1, 2ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 16, 17статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» та ОСОБА_1 регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_2 , в порядку суброгації.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими.

Натомість відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування дійсного розміру шкоди, завданої власнику автомобіля «BMW 640i» д.н.з. НОМЕР_2 , а також на підтвердження того, що розмір шкоди є меншим, ніж виплачене позивачем страхове відшкодування, як і підтвердження віднесення його до категорії громадян, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що для відшкодування шкоди в порядку регресу наявні правові підстави, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено судовим рішенням (постановою), яке набрало законної сили, страховик сплатив потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхове відшкодування, а тому має право подати регресний позов, отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я».

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 5 508,28 грн. судового збору.

Керуючись статтями 1187, 1191 ЦК України, статтями 27, 37, 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 2,81,89,141,247,263-265,280,289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я», в інтересах якого діє представник Тимощук Ілона Геннадіївна до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Городоцька, 174) суму страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 367 218, 60 грн. (триста шістдесят сім тисяч двісті вісімнадцять гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Городоцька, 174) сплачений судовий збір у розмірі 5 508,28 грн. (п`ять тисяч п`ятсот вісім гривень 28 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 11.04.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук