УХВАЛА

19 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 754/8504/25

провадження № 61-11674св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А., Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянув заяву судді Пророка В. В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські електричні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські електричні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити певні дії.

2. Деснянський районний суд міста Києва рішенням від 30 липня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

3. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

4. Київський апеляційний суд ухвалою від 05 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року повернув особі, яка її подала.

5. У вересні 2025 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

6. Верховний Суд ухвалою від 14 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року, витребував матеріали справи з суду першої інстанції.

7. Верховний Суд ухвалою від 12 листопада 2025 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

8. 19 листопада 2025 року суддя Пророк В. В. заявив про самовідвід у справі, оскільки є інші обставини, які можуть викликати сумніви в його неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).

9. Суддя Пророк В. В. зазначив, що ухвалами Верховного Суду від 19 березня 2025 року, від 31 березня 2025 року, від 11 квітня 2025 року, від 05 травня 2025 року, від 22 травня 2025 року, від 03 червня 2025 року ним касаційній скарги та заяви ОСОБА_1 були повернуті заявнику та роз`яснено причини повернення скарг - подання електронних документів до Верховного Суду поза ЄСІКС всупереч вимогам ЦПК України, які визначають порядок звернення особи до суду та умови розгляду такого звернення судом. Указані судові рішення касаційного суду у справі № 754/2415/25, постановлені Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., викликали недовіру ОСОБА_1 . Задля недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи, зокрема позивача, та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя Пророк В. В. заявив самовідвід від розгляду справи № 754/8504/25 (провадження № 61-11674св25).

10. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви судді Верховного Суду Пророка В. В., дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

11. Відповідно до частин першої - третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

12. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02,

від 09 листопада 2006 року).

13. Згідно з частиною дев`ятою статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

14. Зазначені суддею, який входить до складу колегії, - Пророком В. В. у заяві про самовідвід доводи не свідчать про існування обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості та об`єктивності під час вирішення цієї справи.

15. Доводи судді Пророка В. В., викладені у заяві про самовідвід, фактично зводяться до того, що ОСОБА_1 незгідний із судовими рішеннями суду касаційної інстанції, ухваленими суддею Пророком В. В., однак такі доводи не є підставою для відводу судді Пророка В. В. від розгляду цієї справи.

16. Зміст ухвалених суддею Пророком В. В. судових рішень у справі № 754/2415/25 не свідчить про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

17. Інших, визначених статтями 36-37 ЦПК України підстав для самовідводу, також не встановлено.

18. За таких обставин колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовляє судді Верховного Суду Пророку В. В., який входить до складу зазначеної колегії суддів, у задоволенні заяви про самовідвід у зв`язку з відсутністю визначених цивільним процесуальним законодавством України обставин, які виключають його участь у розгляді цієї справи.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Пророка Віктора Васильовича про самовідвід відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

В. В. Пророк