Справа №611/784/25
Провадження №2/611/322/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

13 листопада 2025 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН», в особі представника Пархомчука С.В., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказує, що 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/187943 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник не повернув отримані кошти та не сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому, до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до відповідача.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

23 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із та запереченнями на позов. Відповідач просив застосувати наслідки спливу скороченої позовної давності до вимоги позивача про стягнення процентів та відмовити у задоволенні позову в цій частині. Крім того, відповідач вказує на необґрунтованість розміру вимог, нарахування процентів у розмірі 5 698 грн. є явно непропорційними та такими, що суперечить основним засадам цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності.

03 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

11 листопада 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 20.12.2019 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено про надання фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням одноразового ідентифікатора R79160, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

За вказаним вище договором погоджено строк позики 30 днів до 18.01.2020, але в будь-якому разі до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань (п. 1.2 договору).

Згідно із п. 1.3. договору процентна ставка за користування кредитом становить 675% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу.

Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів кредиту (додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту), загальна вартість кредиту становить 5442,50 грн.

31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/2021, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами.

Так, згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31.05.2021 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /187943 на загальну суму 9198 грн, в тому числі: 3500 грн. - основна сума боргу; 5698 грн. - відсотки.

03.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами.

Так, згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /187943 на загальну суму 9198 грн, в тому числі: 3500 грн. - основна сума боргу; 5698 грн. - відсотки.

В матеріалах справи наявні також вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, виписка з особового рахунка, витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, довідка про ідентифікацію клієнта, інформаційна довідка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування.

З матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц).

За умовами договору про надання фінансового кредиту № /187943 від 20.12.2019 передбачено надання кредиту в розмірі 3500 грн. строком на 30 днів.

Отже, позивач за вказаним договором має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок (1,85%) та становить 1942,5 грн. (3500х1,85/100х30).

Таким чином, розмір позовних вимог за договором № /187943 від 20.12.2019, що підлягають до задоволення, становить 5442,5 грн (3500 + 1942,50).

Саме ця заборгованість по тілу кредиту та процентам має бути стягнута з відповідача на користь позивача, в іншій частині позову слід відмовити.

Доводи позивача щодо пролонгації кредитного договору суд вважає безпідставними, враховуючи погодженні сторонами умови договору та встановлені судом обставини справи, а також відмінність юридичних понять як «дія кредитного договору» і «строк кредитування».

Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків скороченої позовної давності слід зазначити наступне.

Суд також вказує, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За правилом ч. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вказаний карантин скасовано з 24:00 год. 30.06.2023.

Оскільки карантин тривав в Україні з 12.03.2020 по 30.06.2023, тож строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, станом на день скасування карантину (30.06.2023), діяла редакція пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Згодом пункт 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України викладено в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

04.09.2025 набув чинності Закон 4434-IX від 14.05.2025 про відновлення перебігу строків позовної давності.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у даній справі.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги №43657029 від 01.11.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, у якому зазначено, що правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості 3000 грн; формування додатків до позовної заяви 750 грн, загальна сума 6000, 00 грн, додаткову угоду № 102861321 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 та від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1433,33 грн. (2 422,40 х 59,17%).

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», місцезнаходження: вул.Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення, 1008, м. Київ, 011042, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 44243120, заборгованість за договором №/187943 від 20 грудня 2019 року, станом на 26 травня 2025 року, в сумі 5 442 (п`ять тисяч чотириста сорок дві) гривні 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», місцезнаходження: вул.Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення, 1008, м. Київ, 011042, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44243120, витрати зі сплати судового збору в сумі 1 433 (одна тисяча чотириста тридцять три) гривні 33 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», місцезнаходження: вул.Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення, 1008, м. Київ, 011042, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44243120, витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог, - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 14 листопада 2025 року.

Суддя Ю.А. Коптєв