ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/842/25

Головуючий у першій інстанції Чепурко В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1665/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»,

відповідачка: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року, суддя Чепурко В.В., місто Новгород-Сіверський,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором №499670-КС-007 про надання кредиту від 20.09.2024, що становить 107 729,60 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 41 800,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 46 816,00 грн.; суми заборгованості по штрафам 19 113,60 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 вересня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №499670-КС-007 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Зазначає, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання виконало та надало кредит відповідачці в розмірі 44 000,00 грн., шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника, яка була вказана при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за вказаним договором, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 39 010,40 грн. У зв`язку з чим станом на 31.03.2024 виникла заборгованість у розмірі 107 729,60 грн, з яких: 41 800,00 грн заборгованість за кредитом, 46 816,00 грн заборгованість за відсотками та 19 113,60 грн заборгованість по штрафам, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №499670-КС-007 від 20 вересня 2024 року у розмірі 88 616,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення, в частині стягнення заборгованості у розмірі 88 616,00 грн скасувати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що не може братися судом до уваги відповідність наданих паперових копій електронних доказів оскільки до суду не подано оригіналу цифрового файлу, а тому неможливо перевірити відповідність копії оригіналу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Крім того цей розрахунок заборгованості не доводить факту руху грошових коштів по рахунку відповідачки, в тому числі використання кредитних коштів, як і не доводить обставин, коли виникла заборгованість за кредитом та який позичальнику було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що умови договору є несправедливими в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» та суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на п. 2.4. договору у якому зазначена фіксована процентна ставка в день 1% та є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Проте в наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначена стандартна процентна ставка в день 1,5000%.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що збільшена частина процентів за стандартною процентною ставкою на загальну заборгованість за кредитом, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, є за своєю юридичною природою пенею. Посилається на пункт 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та вважає, що заборгованість суми прострочених платежів по тілу кредиту та заборгованість суми прострочених платежів по процентах, нараховані позивачем неправомірно та не підлягають стягненню з відповідачки.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції відмовив у стягненні з відповідачки суму штрафів у розмірі 8 800,00 грн, проте з розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафів становить 11 686,40 грн, які ОСОБА_1 сплатила.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес позика» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд установив таке.

Встановлено, що 20 вересня 2024 року ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №499670-КС-007 шляхом обміну електронним повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (а.с. 17-26).

Даний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0563.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 договору строк, на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом складає: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Комісія за видачу кредиту складає 8 800,00 грн (п. 2.5). Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з пунктами 2.7, 2.13 договору строк дії договору та дата повернення кредиту: до 07.03.2025 року.

Згідно пункту 2.8 орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 108 118,46 грн.

Відповідно до пункту 2.10 орієнтовна реальна річна процентна ставка; 6 669,19 процентів.

Згідно з пунктом 2.11 денна процентна ставка: 0,86 % .

Відповідно до пункту 2.14 договору мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.

Згідно з пунктом 4.2. договору, позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. договору, починаючи з першого дня користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і в повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до Договору.

У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.

Згідно з пунктом 4.2.1 договору, у разі погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.4.2.2. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору.

Відповідно до пункту 4.2.4. договору у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абзаці 2 пункту 1 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника.

Згідно з пунктом 5.3.4. договору кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

У пункті 11.4.4 договору зазначено, що позичальник ознайомився з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погодився неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням.

20.09.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було підписано прийняття (акцент) пропозиції (оферти) укласти Договір № 499670-КС-007 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 41) та пропозицію (оферта) укласти Договір № 499670-КС-007 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 29-30)..

Згідно підтвердження про здійснення перерахування коштів слідує, що ТОВ «Бізнес позика» 20.09.2024 о 23:20:38 переказало кошти ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 499670-КС-007 в сумі 44 000,00 грн на платіжну картку отримувача НОМЕР_1 (а.с. 54).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №499670-КС-007 вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, останній платіж на погашення заборгованості здійснила 17 листопада 2024 року на суму 9 064,00 грн, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2025 року у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 107 729,60 грн, з яких: 41 800,00 грн заборгованість за кредитом, 46 816,00 грн заборгованість за відсотками та 19 113,60 грн заборгованість по штрафам (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином виконав свої обов`язки по наданню кредиту за кредитним договором №499670-КС-007, а відповідачка отримала кредит, але належним чином не виконувала свої обов`язки згідно даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 88 616,00 грн. Тому суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення зазначеної заборгованості по тілу кредиту та по відсотках з відповідачки на користь позивача. При цьому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача штрафів відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю даних позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості є необгрунтованим, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки строною відповідача не наданий котррозрахунок кредитної заборгованості.Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що розмір заборгованості проведений в межах строку кредитування.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються письмовими доказами по справі, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні правових норм, а тому не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість по тілу кредиту та заборгованість по відсоткам, відмовивши у стягненні штрафу.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: