Справа № 296/143/23
У Х В А Л А

Іменем України

про зупинення провадження у справі

12 грудня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мариніної М. О.

розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Мариніної Марини Олександрівни про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку користування квартирою,

у с т а н о в и в:

В провадженні Корольовського районного суду міста Житомира знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку користування квартирою.

Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року постановлено зупинити провадження у цій справі до припинення перебування ОСОБА_3 на військовій службі в складі Збройних Сил України у період воєнного стану.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 серпня 2025 року ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 12 лютого 2025 року про зупинення провадження скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

25 серпня 2025 року справа № 296/143/23 надійшла до Корольовського районного суду міста Житомира з апеляційної інстанції.

Корольовським районним судом міста Житомира продовжено розгляд справи, ухвалою суду від 29 вересня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 10 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Мариніна М. О. заявила клопотання про зупинення провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що 13 січня 2023 року ОСОБА_3 мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_1 і з того часу від безперервно проходить військову службу в лавах Збройних Сил України. Наразі ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Представник відповідача вказує на обов`язок суду зупинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року (справа № 754/947/22).Також представник відповідача зазначає, що правовідносини, які розглядалися Великою Палатою Верховного Суду в справі № 754/947/22 є подібними до правовідносин, які розглядаються судом у цій справі, зокрема стосуються квартирного питання.

Представник позивача Кирилюк В. Л. щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечував з підстав, які зазначені в постанові Житомирського апеляційного суду, якою скасовано ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира про зупинення провадження у цій справі.

Представник відповідача Мариніна М. О. просила клопотання про зупинення провадження задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд ураховує таке.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Складовою принципу правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).

Підстави, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, передбачені статтею 251 ЦПК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Загальновідомим фактом є те, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала чинити злочин агресії проти України у формі широкомасштабного військового нападу.

У зв`язку із цим Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (далі - Указ), ввів в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Станом на дату постановлення цієї ухвали воєнний стан не скасований.

У спірних правовідносинах суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22.

У пункті 66 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено, що, враховуючи зазначені вище акти Президента України, з 24 лютого 2022 року та станом на момент прийняття цієї постанови в Україні (на всій її території) діє воєнний стан та проводиться загальна мобілізація. А отже, з настанням особливого періоду вся структура Збройних Сил України та інші військові формування як цілісний організм почали функціонувати в умовах особливого періоду та були переведені на організацію і штати воєнного часу.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них (п. 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК України забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд (п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22).

Норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

Отже, під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Суд установив, що відповідач ОСОБА_3 з 13 січня 2023 року проходить військову службу. Судом досліджено копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 13 від 13 січня 2023 року, з якої встановлено, що рядового ОСОБА_3 призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 12 від 13 січня 2023 року на посаду навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону. З 13 січня 2023 року ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

З копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 08 грудня 2025 року (форма 5) встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Крім того, до клопотання про зупинення провадження представник відповідача додала копію військового квитка ОСОБА_3 , а також довідку військової частини НОМЕР_2 від 07 квітня 2024 року про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_3 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Також суд ураховує, що предметом спору в цій справі є встановлення порядку користування двокімнатною квартирою, співвласниками якої є сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказана квартира набута сторонами як подружжям, однак в подальшому шлюб між ними розірвано. Наразі і позивач і відповідач мають інші сім`ї. Матеріали справи свідчать про конфліктний характер відносин між сторонами. У межах розгляду цієї справи проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № 610/02-2024 від 19 лютого 2024 року. Експерт пропонує на розгляд суду чотири варіанти можливого встановлення порядку користування квартирою. На переконання суду, відповідач, який внаслідок виконання свого військового обов`язку по захисту Батьківщини, не може особисто брати участь у судових засідання, не може особисто висловити свою позицію, доводи та міркування на спростування позиції сторони позивача, не може ознайомитись з висновком експерта та висловити свої побажання щодо можливого встановлення порядку користування спільним нерухомим майном, таким чином фактично позбавляється права на справедливий суд.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Керуючись ст. 251, 253 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідача адвоката Мариніної Марини Олександрівни про зупинення провадження задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою, зупинити до припинення перебування ОСОБА_3 на військовій службі у складі Збройних Сил України у період воєнного стану.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК