ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/5449/24

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/470/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю

Фінансова компанія Фінтраст Україна

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 12 грудня 2024 року, місце ухвалення заочного рішення м. Прилуки, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 49 960 грн. 26 коп. Позивач також ставив питання про стягнення з відповідача на свою користь судового збору в сумі 2 422 грн. 40 грн. та судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна вказувало, що 12.01.2023 року між ТОВ Авентус Україна та відповідачем було укладено електронний договір № 6266131 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, Товариство надало відповідачу кошти у розмірі 12 600 грн., строком на 375 днів, із процентною ставкою 1,99 % в день. Позивач зазначав, що ТОВ Авентус Україна належним чином виконало зобов`язання за вказаним договором та надало у користування відповідачу зазначену суму кредиту. Однак, у зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином були виконані умови договору, у відповідача перед Товариством утворилася заборгованість, яка, із врахуванням здійснених платежів, становить суму в розмірі 49 960 грн. 26 коп., з яких: 12 600 грн. - тіло кредиту, 22 315 грн. 86 коп. - нараховані проценти, 15 044 грн. 40 коп. - нараховані позивачем проценти за 60 днів. 25.09.2023 року між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК Фінтраст Україна було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до якого, до позивача перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору. За даних обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення вказаної заборгованості на свою користь із відповідача, в примусовому порядку.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна суму заборгованості в розмірі 25 200 грн., з яких сума кредиту - 12 600 грн, сума процентів за користування кредитом - 6 300 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів - 6 300 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна судовий збір в сумі 1 220 грн. 90 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5 040 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна просить скасувати заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року у справі № 742/5449/24, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат. Також апелянт просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн. Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 12.12.2024 року ухвалено судом із порушенням права позивача на захист, при цьому, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, які мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна зазначає, що кредитний договір, укладений між ТОВ Авентус Україна та ОСОБА_1 , повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Суд першої інстанції фактично встановив обставину укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме, щодо нарахування відсотків. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку, визначеного в п.1.4 укладеного договору. За доводами апелянта, 10.02.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів, згідно графіку платежу та не повернув розмір тіла кредиту. До ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна, відповідно до укладеного договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. При цьому, заборгованість відповідача склала: сума кредиту - 12 600 грн., сума процентів за користування кредитом - 22 315 грн. 86 коп., всього: 34 915 грн. 86 коп. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за кредитним договором, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів з 25.09.2023 року по 23.11.2023 року, в межах строку договору, відповідно до розрахунку: 12 600 грн. х 1,99 % = 250 грн. 74 коп. х 60 календарних днів = 15 044 грн. 40 коп. За доводами апелянта, в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, які нараховані в межах строку кредиту, тобто - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Апелянт звертає увагу, що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 12.01.2023 року між ТОВ Авентус Україна та відповідачем за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ Авентус Україна, було укладено електронний договір № 6266131 про надання споживчого кредиту (а.с.12-16). Згідно умов даного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 12 600 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 348 днів (п. 1.4 договору); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів; стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2 даного договору передбачена знижена процентна ставка 1.89% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 10.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим, розмір процентів, який повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Згідно з п. 2.4 договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору. Відповідно до п. 3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто, метод факт/факт. Відповідно до п. 3.4 договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Згідно п.п. 1-3 п. 4.4 договору, споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором; повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 договору протягом 3-х календарних днів, зокрема, через контакт-центр Товариства або засобами особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, правилами та чинним законодавством України.

Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (26.12.2023 року) зазначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору (а.с.17)

Договір про надання споживчого кредиту та таблицю до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1830, 12.01.2023 року о 20:34:01 год.

Відповідачем також було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту (а.с.19-20), відповідно до якого, відповідачу надається кредит на споживчі (особисті потреби) в сумі 12 600 грн. строком на 348 днів. Стандартна процентна ставка, відсотків річних: (застосовується протягом строку кредиту, крім періоду застосування зниженої процентної ставки, якщо виконані умови для її застосування) 726,35% річних (1,99% в день).

Як вбачається із картки обліку договору (розрахунок заборгованості) № 6266131 від 12.01.2023 року (а.с.23-29), відповідач ОСОБА_1 коштів на погашення кредитної заборгованості не вносив. Станом на 24.09.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості становить - 34 915 грн. 86 коп., з яких: 12 600 грн. - заборгованість за кредитом; 22 315 грн. 86 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, останнє нарахування процентів відбулось 11.04.2023 року, тобто в межах строку, визначеного кредитним договором.

25.09.2023 року між ТОВ Авентус Україна, як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф (а.с.37-41), згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ Авентус Україна і боржниками, в тому числі, із відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу № 25.09/2023-Ф від 25.09.2023 року) (а.с.31), ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34 915 грн. 86 коп., з яких: 12 600 грн. - заборгованість за кредитом; 22 315 грн. 86 коп.- заборгованість за нарахованими процентами.

У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за кредитним договором, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів з 25.09.2023 року по 23.11.2023 року, в межах строку договору, відповідно до розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві: 12 600 грн. х 1,99 % = 250 грн. 74 коп. х 60 календарних днів = 15 044 грн. 40 коп. Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем становить: 12 600 грн. - тіло кредиту, 22 315 грн. 86 коп. - нараховані проценти, а також нараховані позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, проценти за 60 календарних днів - 15 044 грн. 40 коп., а всього: 49 960 грн. 26 коп.

Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 12.12.2024 року, частково задовольняючи вимоги заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції з урахуванням положень ЦК України, Закону України Про електронну комерцію та встановлених обставин справи дійшов висновку, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ Авентус Україна та відповідачем. ТОВ Авентус Україна, правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ ФК Фінтраст Україна, належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак, відповідач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконав свої обов`язки за договором, та доказів на спростування позовних вимог і розміру заборгованості, суду не надав. Разом з тим, дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, з врахуванням вимог розумності та справедливості суд, першої інстанції дійшов висновку, що нараховані відсотки є непомірно високими по відношенню до отриманої суми грошових коштів, яка становить - 12 600 грн., і сума відсотків підлягає зменшенню, пропорційно до суми основного боргу, тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а саме, на 50,4%, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 220 грн. 90 коп. судового збору та 5 040 грн. витрат на правничу допомогу.

В доводах апеляційної скарги ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна зазначає, що кредитний договір, укладений між ТОВ Авентус Україна та ОСОБА_1 , повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Суд першої інстанції фактично встановив обставину укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме, щодо нарахування відсотків. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку, визначеного в п.1.4 укладеного договору. За доводами апелянта, 10.02.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів, згідно графіку платежу та не повернув розмір тіла кредиту. До ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна, відповідно до укладеного договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. При цьому, заборгованість відповідача склала: сума кредиту - 12 600 грн., сума процентів за користування кредитом - 22 315 грн. 86 коп., всього: 34 915 грн. 86 коп. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за кредитним договором, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів з 25.09.2023 року по 23.11.2023 року, в межах строку договору, відповідно до розрахунку: 12 600 грн. х 1,99 % = 250 грн. 74 коп. х 60 календарних днів = 15 044 грн. 40 коп. За доводами апелянта, в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, які нараховані в межах строку кредиту, тобто - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Апелянт звертає увагу, що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статті 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч.1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію №675-VIII (далі - Закон №675-VIII) від 03.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Положеннями статті 3 Закону №675-VIII передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей: 11, 12 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 статті 11 Закону №675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 статті 11 Закону №675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.1, ч.2 статті 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 12.01.2023 року між ТОВ Авентус Україна та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ Авентус Україна було укладено електронний договір № 6266131 про надання споживчого кредиту (а.с.12-16). Згідно умов даного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 12 600 грн. (п. 1.3 кредитного договору); строк кредиту - 348 днів (п. 1.4 договору); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів; стандартна процентна ставка становить - 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Пунктом 1.5.2 договору передбачена знижена процентна ставка 1.89% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 10.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Згідно з п. 2.4 договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору. Відповідно до п. 3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто, метод факт/факт. Відповідно до п. 3.4 договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Згідно п.п.1-3 п.4.4 договору, споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором; повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 договору протягом 3-х календарних днів, зокрема, через контакт-центр Товариства або засобами особистого кабінету; виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, Правилами та чинним законодавством України.

Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту - 26.12.2023 року, зазначено у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору (а.с. 17).

Необхідно зазначити, що договір про надання споживчого кредиту та таблицю до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1830, 12.01.2023 року о 20:34:01 год., відповідно до вимог ч.6, ч.8 статті 11, статті 12 Закону України Про електронну комерцію, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Крім того, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.19-20), відповідно до якого, відповідачу надається кредит на споживчі (особисті потреби) в сумі 12 600 грн., строком на 348 днів. Стандартна процентна ставка, відсотків річних: (застосовується протягом строку кредиту, крім періоду застосування зниженої процентної ставки, якщо виконані умови для її застосування) 726,35% річних (1,99% в день).

Як вбачається із картки обліку договору (розрахунок заборгованості) № 6266131 від 12.01.2023 року (а.с.23-29), відповідач ОСОБА_1 коштів на погашення кредитної заборгованості не вносив. Станом на 24.09.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості, становить - 34 915 грн. 86 коп., з яких: 12 600 грн. - заборгованість за кредитом; 22 315 грн. 86 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, останнє нарахування процентів відбулось 11.04.2023 року, тобто в межах строку, визначеного кредитним договором.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 6266131, та узгодження сторонами цього договору всіх істотних умов укладеного правочину, в тому числі, і порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідних відомостей про визнання кредитного договору № 6266131 недійсним чи неукладеним матеріали справи в собі не містять.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч.1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України).

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із положеннями статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2023 року між ТОВ Авентус Україна, як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф (а.с.37-41), згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ Авентус Україна і боржниками, в тому числі, і із відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу № 25.09/2023-Ф від 25.09.2023 року) (а.с.31), ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34 915 грн. 86 коп., з яких: 12 600 грн. - заборгованість за кредитом; 22 315 грн. 86 коп. - заборгованість за нарахованими процентами.

У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за кредитним договором, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів, з 25.09.2023 року по 23.11.2023 року, в межах строку договору, відповідно до розрахунку, наведеного позивачем в позовній заяві: 12 600 грн. х 1,99 % = 250 грн. 74 коп. х 60 календарних днів = 15 044 грн. 40 коп. Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає: 12 600 грн. - тіло кредиту та 22 315 грн. 86 коп. - нараховані проценти, а також нараховані позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, проценти за 60 календарних днів - 15 044 грн. 40 коп., а всього: 49 960 грн. 26 коп.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 25.09.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за вищевказаним договором.

Таким чином, у відповідності до приписів статей: 514, 516 ЦК України, позивач ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 6266131 про надання споживчого кредиту, укладеним ТОВ Авентус Україна із відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять в собі належних та достатніх, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказів, які спростовують правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача, або які спростовують факт укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, або підтверджують повернення позичальником заборгованості у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного висновку суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру заборгованості відповідача за відсотками, оскільки сторони договору погодили всі його істотні умови, в тому числі, і розмір відсотків та період їх нарахування.

За даних обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ Авентус Україна, в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача, згідно укладеного договору факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. А саме, є обґрунтованими позовні вимоги ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 960 грн. 26 коп., з яких: 12 600 грн. - тіло кредиту, 22 315 грн. 86 коп. - нараховані проценти, 15 044 грн. 40 коп. - нараховані позивачем проценти за 60 днів.

За даних обставин, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки даний висновок суду першої інстанції не узгоджується із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Необхідно зазначити, що кредитний договір, укладений між ТОВ Авентус Україна та ОСОБА_1 , відповідає вимогам чинного законодавства, і при цьому, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, які нараховані в межах строку кредиту, тобто - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках укладеного кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, про необхідність зміни рішення суду першої інстанції від 12.12.2024 року, то згідно приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки вимоги заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна позову підлягають задоволенню у повному обсязі, то оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 12.12.2025 року необхідно також змінити і в частині розподілу судових витрат між сторонами.

Приймаючи до уваги надані позивачем докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (а.с.18, 22, 30, 35-36), відсутність заперечень сторони відповідача щодо їх неспівмірності, заочне рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат також необхідно змінити, а саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна: 2 422 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.1) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 10 000 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна - необхідно задовольнити. При цьому, заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року, необхідно змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна заборгованість за кредитним договором в сумі 49 960 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 26 коп., з яких: 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн. - тіло кредиту, 22 315 (двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять) грн. 86 коп. - нараховані проценти, 15 044 (п`ятнадцять тисяч сорок чотири) грн. 40 коп. - нараховані проценти за 60 календарних днів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна: 2 422 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 10 000 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

В іншій частині заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року, необхідно залишити без змін.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна просить стягнути на свою користь з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 8 000 грн.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20, провадження №14-16723св20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна в суді апеляційної інстанцій уповноважено адвоката Крюкову М.В., на підставі ордеру на надання правничої допомоги Серії АН № 1589644 від 27.12.2024 року (а.с.90), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДН №5127 (а.с.90, зворот), договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року (а.с.91-92), довіреності ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна (а.с.89). На підтвердження наявності судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до апеляційної скарги позивачем додано звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, відповідно до якого, адвокатом було надано вид правової допомоги: правова експертиза документів та складання апеляційної скарги у справі за кредитним договором з ОСОБА_1 , подання до суду апеляційної скарги - 4 години, загальна вартість становить - 8 000 грн. (а.с. 110), платіжну інструкцію № 21 від 08.01.2025 року про оплату позивачем послуг із надання професійної правничої допомоги у сумі 8 000 грн. (а.с.110, зворот).

За наведених вище обставин, із врахуванням наданих стороною позивача доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також відсутності заперечень відповідача та відповідних доводів щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна 8 000 (вісім тисяч) грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд, відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія Фінтраст Україна 3 633 грн. 60 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.109, зворот, 120) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна - задовольнити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року - змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна заборгованість за кредитним договором в сумі 49 960 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 26 коп., з яких: 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн. - тіло кредиту, 22 315 (двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять) грн. 86 коп. - нараховані проценти, 15 044 (п`ятнадцять тисяч сорок чотири) грн. 40 коп. - нараховані проценти за 60 календарних днів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна: 2 422 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 10 000 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

В іншій частині заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінтраст Україна 8 000 (вісім тисяч) грн., в рахунок відшкодування понесених судових судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.12.2025 року.

Головуючий: Судді: