Справа № 464/3118/25
пр.№ 2/464/1639/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2025 року Сихівський районний суд м. Львова в складі головуючого судді Теслюка Д.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТзОВ «Юніт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

представник позивача ТзОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С. 09.05.2025 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії №00-9613514 від 05.02.2024 в розмірі 53 279,40 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Окрім цього, до позовної заяви долучено клопотання про витребування інформації, що становить банківську таємницю, в АТ «Універсал Банк», а саме щодо платіжної картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , та факту зарахування на таку грошових коштів в сумі 6 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (далі ТзОВ «Макс Кредит») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Відповідач ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТзОВ «Макс Кредит» та ознайомився з актуальною редакцією Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Макс Кредит». Після чого, ОСОБА_1 добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті ТзОВ «Макс Кредит», під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту, тобто вказав свої персональні ідентифікаційні дані. Відмова відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для її проведення має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин з позичальником та від укладення з позичальником кредитного договору. Оскільки відповідач погодився з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, кредитодавець сформував та надав відповідачу оферту щодо укладення кредитного договору. На виконання умов кредитного договору, 05.02.2024 ТзОВ «Макс Кредит» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТзОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 . ТзОВ «Макс Кредит» виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТзОВ «Платежі Онлайн». 17.12.2024 між ТзОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 02.04.2025 ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 53 279,40 грн, яка складається з: 6 300 грн - заборгованість по кредиту; 46 979,40 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою судді від 19.05.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім цього, витребувано АТ «Універсал Банк» інформацію, що становить банківську таємницю, а саме щодо платіжної картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , та факту зарахування на таку грошових коштів в сумі 6 000 грн.

У зазначений відповідачу ОСОБА_1 строк останній не скористався своїм правом, відповідно до ст.178 ЦПК України, для подання відзиву на позов.

На виконання ухвали судді від 19.05.2025 на адресу суду 17.06.2025 надійшла витребувана інформація від АТ «Універсал Банк».

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Між ТзОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 05.02.2024 укладено Договір кредитної лінії №00-9613514 (далі Договір №00-9613514) у формі електронного документа з використанням останнім електронного підпису одноразового ідентифікатору 75296, за умовами якого ТзОВ «Макс Кредит» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сторонами визначено наступні умови: сума ліміту кредитної лінії становить 6 000 грн, строк дії кредитної лінії 360 днів (дата повернення 30.01.2025), тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка у розмірі 2,47%, денна процентна ставка 2,5%, розмір одноразової комісії 300 грн.

Пунктом 2.8 Договору №00-9613514 визначено, що кредитодавець зобов`язався надати кредит 05.02.2024 у розмірі 6 000 грн на рахунок відповідача (позичальника) за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №537541ХХХХ1198 .

Кредитодавцем ТзОВ «Макс Кредит» умови укладеного договору виконано та надано відповідачу ОСОБА_1 6 000 грн кредиту на карту №537541ХХХХ1198, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 23.12.2024 та відповіддю АТ «Універсал Банк» про зарахування 05.02.2024 на зазначену карту грошових коштів в розмірі 6 000 грн.

Отримавши кредит, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком ТзОВ «Макс Кредит», виникла заборгованість у сумі 53 279,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 6 000 грн, заборгованість за відсотками 46 979,40 грн, заборгованість за комісією 300 грн.

Між ТзОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 17.12.2024 укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, за умовами якого та відповідно до платіжних інструкцій, акту приймання-передачі реєстру боржників, реєстру боржників, ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9613514 на суму боргу 53 279,40 грн.

Надалі, 02.04.2025 між ТзОВ «Юніт Капітал» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого та згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 02.04.2025, платіжної інструкції, реєстру боржників від 02.04.2025, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9613514 на суму боргу 53 279,40 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вказаний вище договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_1 для укладення договору на таких умовах.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором №00-9613514 від 05.02.2024 в розмірі 6 000 грн.

Щодо стягнення нарахованих за даним Договором №00-9613514 відсотків за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно п.1.4.1 Договору №00-9613514 стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки).

Пунктом 1.5 Договору №00-9613514 за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію в розмірі 5% від суми кредиту, що становить 300 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно з ч.4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 (з 24.12.2023), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

При цьому, з 21.08.2024 максимальна денна процентна ставка становить 1%.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом (ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»). До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Відтак, з урахуванням максимально допустимої денної процентної ставки, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», визначений судом максимально можливий розмір витрат за Договору №00-9613514 становить 29 640 грн.

Розрахунок:

-за період з 05.02.2024 (дата надання кредиту) по 22.04.2024 (максимальна денна процентна ставка 2,5%): 2,5%=(11 700 грн/6 000 грн)/78 днів*100%;

-за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (максимальна денна процентна ставка 1,5%): 1,5%=(10 800 грн/6 000 грн)/120 днів*100%;

-за період з 21.08.2024 по 17.12.2024 (дата повернення кредиту) (максимальна денна процентна ставка 1%): 1%=(7 140 грн/6 000 грн)/119 днів*100%.

Таким чином, ЗВСК= 11 700 грн + 10 800 грн + 7 140 грн = 29 640 грн.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Таким чином, погоджені сторонами умови кредитування, визначені в пункті 1.4.1 Договору №00-9613514, суперечать положенням ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», та є нікчемними в частині розміру денної процентної ставки за договором, яка застосовувалась в період з 23.04.2024 по 17.12.2024 та перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений вказаним вище Законом, а відтак такі умови не можуть бути застосовані судом при вирішенні цього спору.

Враховуючи наведене вище, оскільки до загальних витрат за кредитом включаються нараховані проценти та комісія, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ТзОВ «Юніт Капітал» в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та комісії за надання кредиту в розмірі, який не перевищує максимальну денну процентну ставку, визначенуЗаконом України «Про споживче кредитування», а саме 29 640 грн.

Щодо судових витрат суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в матеріалах справи містяться: договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, протокол погодження вартості послуг та Додаткова угода №12 до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012, виданого Тараненку А.І. на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24.04.2012 №22-31-23.

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг 07.04.2025 адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І. надано юридичні послуги ТзОВ «Юніт Капітал» на суму 7 000 грн.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Аналізуючи матеріали справи та подані докази щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд дійшов висновку, що визначений адвокатом розмір оплати є завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 53 279,40 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн є непропорційною щодо ціни позову.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Юніт Капітал» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Окрім цього, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Юніт Капітал» слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 620 грн 41 коп.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії №00-9613514 від 05.02.2024 в розмірі 35 640 (тридцять п`ять тисяч шістсот сорок) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 620 грн 41 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, а всього 5 620 грн 41 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.12.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , м.Київ, вул.Рогнідинська, буд. 4А, оф.10.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК