Справа № 465/299/25
Провадження 2/465/1811/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Баран О.І.,

за участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

представника позивача адвоката Сисака В.Т. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп, 28, зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС),

предмет позову: визнання недійсним договору та відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:

15 січня 2025 року до Франківського районного суду м. Львова надійшла указана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд:

1. визнати недійсним договір №002-Z/851 про реструктуризацію заборгованості, укладений 03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () та ОСОБА_1 (РНОКП: НОМЕР_1 );

2. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКП: НОМЕР_1 ) 215 800 грн. збитків у подвійному розмірі.

Аргументи позивача

Підставою позову є укладення договору під впливом обману щодо обставин, які, на думку позивача, мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), сплата на рахунок відповідача упродовж періоду 03.08.2021 - 26.12.2024 року 107900 грн, які просить стягнути у подвійному розмірі, на підставі ч. 2 ст. 230 ЦК України.

Вказує, що користуючись правовою необізнаністю Позивача, представники Відповідача, діючи навмисно, із корисливих мотивів, умовили ОСОБА_1 укласти договір реструктуризації заборгованості за Кредитним договором, право вимоги за яким нібито набуте ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором про відступлення прав вимоги №000065-b, однак:

1. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (новий кредитор) не укладався Договір про відступлення прав вимоги №000065-b від 08.02.2018, тому, що на той час ОСОБА_2 ще не набув статусу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

2. договір відступлення прав вимоги відсутній як у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, так і у Національного банку України, що на думку позивача підтверджує його не укладення;

3. посилаючись на відомості Кредитної історії (станом на 12.09.2024 року), звертає увагу на те, що станом на листопад 2015 року за Позивачем перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» обліковувався борг за вказаним вище Кредитним договором у сумі 82 884,66 грн. Надалі, 17.12.2015 Національним банком України відкликано ліцензію на банківську діяльність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тому з 17.12.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не могло нараховувати відсотки та/або штрафні санкції Позивачу за порушення кредитних зобов`язань за Кредитним договором. Відтак, позивачу не зрозумілі підстави збільшення суми заборгованості до суми 306 878,51 грн. (на день відступлення прав вимоги);

4. звертає увагу на те, що у спірному договорі зазначено про реструктуризацію кредитного договору № 002-Z/017877 від 24.06.2011 на суму 544 238,00 грн. Однак, ОСОБА_1 ніколи не укладався кредитний № 002-Z/017877 від 24.06.2011, тому і будь-яка заборгованість за цим неукладеним кредитним договором відсутня. Позивачем укладений договір «№006-030507/12-00938-вкл-к» від 12.10.2012, строки позовної давнини за яким закінчились ще у 2018 році;

5. у змісті позовної заяви зазначив про те, що у будь-якому випадку договір від 03.08.2021 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 про реструктуризацію заборгованості №002-Z/851 підлягає розірванню у судовому порядку, а сплачені по ньому кошти поверненню, внаслідок нікчемності зазначеного договору. Однак, у підготовчому судовому засіданні, під час остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин представник позивача просив на указаний довід не звертати уваги.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, документ в електронному вигляді «Реєстраційна картка вхідного документу» від 15.01.25 у справі № 465/299/25, а також прикріплені до нього файли: позовна заява про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості №002-Z851 з додатками, надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в його електронний кабінет 15.01.2025 о 22:25:05 (а.с. 86а).

Окрім того, матеріали позовної заяви містять підтвердження надсилання представником позивача копії позовної заяви з додатками відповідачу з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України, що підтверджується квитанцією №2365301 про доставку документів до зареєстрованого Еленктронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 84).

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 20.01.2025 вказану позовну заяву залишено без руху.

23 січня 2025 року (вх.№2070/25) від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 91-98). Реєстраційна картка вхідного документу, заяви про усунення недоліків у справі, надіслана відповідачу в його електронний кабінет 23.01.2025 о 12:24:00 (а.с. 98а).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 100-102).

Згідно з довідки про доставку електронного документа, ухвала про відкриття провадження у справі від 28.01.2025 з прикріпленими файлами, надіслана відповідачу в електронний кабінет з відміткою про доставку до електронного кабінету 31.01.2025 о 08:05:02 (а.с.102 А).

Підготовчі судові засідання у справі призначалися неодноразово, про що відповідач, маючи зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» у системі ЄСІТС, неодноразово повідомлявся належним, відповідно до довідок про доставку судової повістки до його електронного кабінету 03.02.2025 о 13 год. 21 хв. (а.с. 104 зворот), 19.03.2025, причин неявки суду не повідомив (а.с.115А).

Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.121-123). Указана ухвала також надіслана відповідачу в його електронний кабінет 31.03.2025 о 17:46:04 (а.с. 123а).

Судові засідання у справі також призначалися неодноразово, про що відповідач, неодноразово повідомлявся належним, відповідно до довідок про доставку судової повістки до його електронного кабінету 02.04.2025 о 01:40:18 (а.с. 130 зворот), 15.05.202 о 16:39:39 (а.с. 136 зворот), 12.06.2025 о 13:26:41 (а.с. 146 зворот).

Окрім повідомлення відповідача через систему «Електронний суд», йому додатково за його місцезнаходженням супровідним листом від 15.05.2025 скеровано копію ухвали Франківського районного суду м. Львова від 28.01.2025 (про відкриття провадження у справі) та повістку про виклик до суду на 11.06.2025 (а.с. 132). Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор ПАТ «Укрпошта» 825), повернулося на адресу суду із відміткою про його вручення відповідачу 05.06.2025 (а.с. 145, 145а).

Крім цього, супровідний лист Франківського районного суду м. Львова від 15.05.2025 із додатками надіслано відповідачу 16.05.2025 в електронній формі з офіційної електронної адреси суду на його електронну адресу, із накладенням кваліфікованого електронного підпису (а.с. 132-133).

Відтак, судом створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків упродовж всього часу перебування справи в суді.

Відзив на позовну заяву, разом із доказами у справі, до суду подано лише 19.08.2025 (а.с. 153-157).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків. Відзив на позовну заяву та похідні від нього заяви по суті справи, залишити без розгляду (а.с. 236, 239-239г).

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання, призначене на 10.12.2025 учасники справи не з`явились, явки своїх представників не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, заслухавши вступне слово учасника справи, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 12.10.2012 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем укладено договір №006-030507/12-0038-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі Договір №006-030507/12-0038-вкл-к) (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 2.1. Договору №006-030507/12-0038-вкл-к, банк відкриває на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue № 692405, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 19611,00 грн, із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60,00% річних, а позичальник зобов`язується повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13.10.2015 і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у строки, встановлені цим Договором (а.с. 8).

Пунктом 3.3. Договору №006-030507/12-0038-вкл-к позичальник уповноважує банк здійснювати списання необхідних сум , за умови їхньої наявності, з картрахунку позичальника й зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості й процентів за користування кредитними ресурсами у тому числі й при настанні строків повернення кредиту або процентів, передбачених п.п. 3.2, 2.1.1, 4.3, 4.4 або інших пунктів цього Договору.

За згодою сторін встановлюється такий режим відновлювальної кредитної лінії, при якому банк протягом періоду дії відновлювальної кредитної лінії проводить списання необхідної суми з картрахунку позичальника (якщо це дозволяє поточний розмір коштів у межах видаткового ліміту на картрахунку позичальника) у рахунок погашення поточної заборгованості по кредитних ресурсах (при наявності такої заборгованості), незалежно від того, чи наступив строк повернення кредитних ресурсів, визначений п. 3.2. Договору (а.с. 8 зворот).

Пунктом 2.2. Договору №006-030507/12-0038-вкл-к визначено, що Visa Electron Instant Issue № 692405 надана банком позичальнику на підставі Договору про відкриття карткового рахунку, наданні й використанні платіжної картки № 002-Z/017877 від 12.10.2012 (а.с. 8, 8 зворот).

Пунктом 7.3. Договору від 12.10.2012 визначено, що у випадку дострокового припинення дії Договору про відкриття карткового рахунку, наданні й використанні платіжної карти № 002-Z/017877 від 12.10.2012 дія цього Договору також припиняється (а.с. 9 зворот).

Правомірність вчинення указаного правочину позивачем під сумнів не ставиться.

Відповідно до наданого позивачем опису та копії кредитної справи за Договором №006-030507/12-0038-вкл-к (а.с. 27-54), її складовими є:

заява на встановлення ліміту овердрафту (а.с. 27, 28);

копія договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафт (а.с. 27, 29-31);

заява на відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, що є Додатком № 1 до Договору № 002-Z/017877 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, із підписом позивача та із зазначенням про надання дозволу на відкриття рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 27, 32 зворот)

договір № 002-Z/017877 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, додатками якого вказано: заяву на відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки (Додаток №1); Правила користування ПК (Додаток №2); Тарифи банку (Додаток №3) (а.с. 27, 33-35),

тарифи по випуску та обслуговуванню платіжних карток по програмі «Гроші є», із підписом позивача, із зазначенням плати за користування несанкціонованим овердрафтом 60% річних (а.с. 36);

правила користування платіжною карткою, що є Додатком № 2 до Договору № 002-Z/017877 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, із підписом позивача (а.с 37).

інформація про умови кредитування, із підписом позивача (а.с. 27, 38);

заява-анкета, заповнена за допомогою системи СПКЗ, із зазначенням відомостей про отримання кредиту у 2011 році, у розділі «кредитна історія» (а.с. 27, 39, 40);

рекламно-інформаційні умови кредитування (а.с. 27, 41, 42);

копії документів, що посвідчують особу позичальника, довідка про її доходи (а.с. 27, 43-53);

копія розписки з підписом клієнта про отримання платіжної картки (а.с. 27, 54);

опис оригіналів документів з кредитної справи, що передаються на зберігання в сховище, у якому зазначено два документа: 1) договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту з додатком №006-030507/12-0038-вкл-к від 27.03.2012; 2) розписка з підписом клієнта про отримання платіжної картки (а.с. 26, 27).

Відповідно до Договору № 002-Z/017877 від 12.10.2012 «Про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue», банк відкриває картковий рахунок в гривні № НОМЕР_2 , емітує та надає клієнту платіжну карту миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, здійснює обслуговування, а клієнт сплачує банку плату за послуги, що надаються банком, при використанні платіжної карти (а.с. 27, 33-35).

Відповідно до п.2.5 Договору № 002-Z/017877 відповідач проводить розрахунки з використанням платіжної карти тільки в межах суми видаткового ліміту.

Пунктом 2.6 Договору № 002-Z/017877 передбачено, що відповідач доручає позивачу самостійно списувати з вказаної картки: суми операцій, здійснених клієнтом з використанням платіжної карти; суми комісійної винагороди відповідно до тарифів банку; суми збитків, що виникли в результаті порушення відповідачем умов договору; суми нарахованих процентів за користування коштами банку, що може статися внаслідок виникнення заборгованості по картковому рахунку у зв`язку із перевищенням суми операції, здійсненої за допомогою платіжної картки або у інший спосіб, суми наявного на даному картковому рахунку видаткового ліміту, а також всю суму несанкціонованого овердрафту (а.с. 33).

Згідно з п.4.1.5. Договору № 002-Z/017877 відповідач зобов`язався щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця особисто одержувати в банку виписку по картрахунку за минулий розрахунковий період якщо інший строк отримання виписки в банку не передбачений окремим договором про кредитний ліміт. У випадку не отримання клієнтом виписки на нього покладаються можливі ризики і втрати, пов`язані з не можливістю відновити спірні суми за рахунок інших членів і учасників ПС (а.с. 33 зворот).

Згідно п. 3.2. Договору №006-030507/12-0038-вкл-к позичальник зобов`язується щомісяця у строк до 30 числа поточного місяця з`являтися до банку і одержувати виписку по картрахунку позичальника із зазначеною в ній сумою зменшення позичкової заборгованості, що підлягає сплаті позичальником (а.с. 8 зворот).

Відповідно до п. 4.1.7. Договору № 002-Z/017877 відповідач зобов`язався контролювати свій видатковий ліміт, не допускаючи виникнення несанкціонованого овердрафту, погашати всі заборгованості по кредитному рахунку в строки, встановлені цим договором (а.с. 33 зворот).

У випадку виникнення несанкціонованого овердрафту зобов`язався погасити заборгованість у строк до 10 числа місяця наступного за звітним, та сплатити банку нараховані на суму заборгованості проценти в розмірі встановленому Тарифами банку (підпункти 4.1.9., 4.1.10 Договору № 002-Z/017877) (а.с. 33 зворот, 34).

Відповідно до роздруківки звіту щодо боржника, ОСОБА_1 , з Українського Бюро Кредитних Історій, станом на 12.09.2024 внесено інформацію щодо кредитних договорів:

№24617252 від 04.12.2023 на суму 17600,00 грн

№24530623 від 14.11.2023 на суму 10400,00 грн

№24366251 від 11.10.2023 на суму 29363,00 грн

№1 від 13.12.2012 на суму 10012,65 грн

№1 від 26.08.2011 на суму 9849,39 грн

№24366326 від 11.10.2023 на суму 7000,00 грн

№23073899 від 19.09.2022 на суму 31900,00 грн

№22999491 від 17.08.2022 на суму 27400,00 грн

№WFC6 від 06.11.2015 на суму 36619,29 грн

№6926348 від 23.06.2014 на суму 5016,55 грн

№8980001 від 12.10.2012 на суму 19611,00 грн, кредит закритий 08.02.2018, станом на листопад 2015 сума прострочення становила 82884,66 грн (донор інформації: Банк Фінанси та Кредит) (а.с. 10 зворот - 17).

Представник позивача, в ході дослідження указаного документа зазначив про те, що із цього документа вбачається наявність боргу позивача та його розмір, звернувши увагу на те, що за указаним документом за відповідачем обліковувалася заборгованість у розмірі 82 884,66 грн, яку, як зазначив представник позивача, «відповідач перетворив на 800 тис.»

Встановлено, що відповідно до указаного документа станом на жовтень 2015 року за позивачем обліковувалася заборгованість у розмірі 78 577,36 грн. Тож станом на листопад 2015 року заборгованість позивача збільшилась на 4 307,30 грн. З грудня 2015 року по січень 2018 року даних не відображено.

8 лютого 2018 року є датою укладення договору про відступлення прав вимоги від 08.02.2018 №000065-b.

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 08.02.2018 №000065-b, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Іркалієнка Юрія Петровича, який дії на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5429 від 18.12.2017 «Про визначення повноважень уповноважених осіб Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з однієї сторони та

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал» (, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №170 від 23.10.2007) (наділі - новий кредитор), в особі Стецюри Олексія Ігоровича, який діяв на підставі довіреності від 02.11.2017, з другої сторони, керуючись ст. 6, 512, 627 ЦК України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EU-2017-12-21-000065-b від 17.01.2018, уклали цей Договір про таке.

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) у тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстру у Додатку №1 до цього Договору та розширеного електронного реєстру (надалі за текстом Основні договори) (п. 1 Договору від 08.02.2018).

Відповідно до п. 2 Договору від 08.02.2018, права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Відповідно до п. 2.1. Договору від 08.02.2018, розширений електронний реєстр передається банком новому кредитору протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати укладення договору у електронному вигляді та містить актуальну інформацію станом на дату укладення цього Договору (а.с. 17 зворот 18, 238е).

Відповідно до п. 10 Договору від 08.02.2018, новий кредитор підтверджує, що до моменту укладення цього Договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів.

Шляхом підписання даного Договору, новий кредитор надає свою згоду на розміщення (оприлюднення) у відкритому доступі в мережі Інтернет сканованої копії даного Договору та будь-якої інформації, що міститься у даному Договорі, за виключенням інформації, умов Договору або додатків до Договору, що містять банківську таємницю стосовно Боржників (п. 16 Договору від 08.02.2018) (а.с. 238 ж, 240з).

При цьому, указаний договір оглянуто за його місцезнаходженням на сайті «https://prozorro.sale/», де для його пошуку використано ідентифікатор, зазначений у змісті спірного договору «№ UA-EU-2017-12-21-000065-b». При цьому, встановлено, що за указаним спірним договором здійснено продаж активів банку-банкрута у складі кредитного портфелю №4, № лоту:?F07GL1951, з продажу прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб у кількості 6 176 шт. (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2017-12-21-000065-b/).

Організатором торгів вказано:?ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», оголошено:?21.12.2017. Також міститься посилання на рішення ФГВФО про затвердження умов продажу від 30.10.2017 № 4874.

Спірний договір, у форматі «PDF», із підписами та печатками, зміст і форма якого ідентичні до того, що є у матеріалах справи, виявлено у активному вікні «Інформація про проведення», назва файлу «договір про відступлення прав вимоги 000065-b_1.pdf» (а.с. 138е-138ж). Там же ж виявлено «Протокол електронного аукціону №UA-EA-2017-12-21-000065-b», сформований 17.01.2018 (а.с. 238г-238д).

Також оглянуто оголошення про делегування повноважень ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Ірклієнку Ю.П., якому з 06.04.2018 делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано.

За результатом огляду доказів за їх місцезнаходженням, у відповідності до ч. 4 ст. 85 ЦПК України, складено відповідний протокол від 06.10.2025, який підписано представником позивача, адвокатом Сисаком В.Т. за допомогою електронного підпису (а.с. 238-238з, 240д-240і).

Відповідно до Інформаційного витягу з реєстру Боржників до Договору про відступлення прав вимоги від 08.02.2018 №000065-b

Боржник: ОСОБА_1 ,

ідентифікаційний номер боржника: НОМЕР_1 ,

паспорт: НОМЕР_3 ,

номер договору: № 002-Z/017877,

дата договору: 24.06.2011,

вид кредиту: несанкціонований овердрафт,

загальна сума заборгованості: 306 878,51 грн (а.с. 55).

3 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () та ОСОБА_1 (РНОКП: НОМЕР_1 ) укладено Договір про реструктуризацію заборгованості №002-Z/851, згідно із яким, відповідач надав позивачу право реструктуризації заборгованості, яка виникла станом на 03.08.2021, згідно із кредитного договору № 002-Z/017877 на суму 544238,00 грн. За указаним договором встановлено:

суму щомісячного платежу 3000,00 грн;

дату сплати періодичних платежів до 9 числа кожного місяця;

кількість платежів 182;

суму останнього платежу 1238,00 грн (а.с. 18 зворот 19 зворот, 55 зворот-56 зворот).

Представник позивача вважає, що цим договором позивача було введено в оману та нав`язано йому значну суму виплати боргу у зв`язку з тим, що нібито новий фактор має право вимоги за договором, укладеним між позивачем та первинним кредитором.

Надалі, у письмових поясненнях від 07.10.2025 представник позивача також звернув увагу на те, що кредитний договір «№006-030507/12-00938-вкл-к» від 12.10.2012 відсутній у кредитному портфелю, за посиланням https://torgi.fg.gov.ua/160965.

Правом на зміну підстави позову позивач не скористався.

Втім, дослідивши наданий представником позивача файл встановлено, що у ньому наявна інформація про кредит № 002-Z/017877, ставку відсотків 60,00, тип кредиту несанкціонований овердрафт, залишок по тілу кредиту 246332,91 грн, дата оцінки вартості кредиту та формування ліквідаційної маси 01.04.2016, компанія оцінщик ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Єдвайзорі», кількість днів прострочення 1621, дату закінчення строку позовної давності 29.06.2022 (240о-240ш).

Із листа відповідача №04.10.2024 від 04.10.2024 станом на дату надання відповіді загальна сума заборгованості позивача становить 823246,80 грн, з яких:

173 378,51 грн заборгованість за тілом кредиту;

649 868,29 грн заборгованість за відсотками, нарахованими за новим кредитом (а.с. 57).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №60-10995/24 від 29.10.2024 надав інформацію про те, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2022 року №1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснюються Фондом безпосередньо.

На виконання статті 521 Закону документи АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», в тому числі договори купівлі-продажу прав вимоги передані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на зберігання до Національного банку України.

Зазначено про те, що в Єдиній операційно-інформаційній системі (далі ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (18.09.2015).

За даними ЄОІС відсутня інформація про позивача як клієнта ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», а також відсутня інформація про кредитний договір №006-030507/12-00938-вкл-к (а.с. 61 зворот).

Національний банк України листом №14-0004/86083 від 13.11.2024 надало інформацію про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 65 зворот, 66).

Представник позивача звертає увагу суду на те, що із змісту листа вбачається, що документи (справи), а саме: кредитна справа ОСОБА_1 від 12.10.2012 № 006-030507/12-00938-вкл-к; договір відступлення прав вимоги від 08.02.2018 № 000065-b, укладений між ПАТ Банк Фінанси та Кредит і ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ; документи щодо руху грошових коштів (виписки, розрахунки заборгованості) по рахункам клієнтів банку в описах архівних справ ПАТ Банк Фінанси та Кредит не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, що, на його думку підтверджує його не укладення.

Втім, представник позивача залишив поза увагою те, що у тому ж листі звернено увагу, що ліквідація ПАТ Банк Фінанси та Кредит не завершена. Станом на сьогодні довідка про повне прийняття документів (справ) на архівне зберігання до Національного банку України ПАТ Банк Фінанси та Кредит не надавалася (а.с. 66).

На підтвердження виконання умов спірного договору про реструктуризацію заборгованості №002-Z/851 позивачем надано копії квитанції:

1.від 09.08.2021 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ », СКО 14 (а.с. 79 зворот);

2.від 09.09.2021 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 72);

3.від 07.10.2021 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 79 зворот);

4.від 08.11.2021 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 79);

5.від 09.12.2021 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 79);

6.від 05.01.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 77);

7.від 08.02.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 77);

8.від 08.04.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 77 зворот);

9.від 25.04.2022 на суму 500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 77 зворот);

10.від 13.05.2022 на суму 3500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 72);

11.від 08.06.2022 на суму 3500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » (а.с. 80 зворот);

12.від 30.06.2022 на суму 500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 77 зворот);

13.від 08.07.2022 на суму 3500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 78);

14.від 09.08.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 78);

15.від 07.10.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 78 зворот);

16.від 09.11.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 78 зворот);

17.від 09.12.2022 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 80 зворот);

18.від 09.01.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 74 зворот);

19.від 09.02.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 74 зворот);

20.від 09.03.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 75);

21.від 07.04.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 75);

22.від 09.05.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 75 зворот);

23.від 09.06.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 75 зворот);

24.від 07.07.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 76);

25.від 08.08.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 81);

26.від 08.09.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 76);

27.від 09.10.2023 на суму 3400,00 грн, із призначенням платежу «внесення готівки на власний депозитний рахунок» (а.с. 76, зворот);

28.від 09.11.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 76 зворот);

29.від 08.12.2023 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 74 зворот);

30.від 08.01.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 72 зворот);

31.від 14.02.2024 на суму 2000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 72 зворот);

32.від 23.02.2024 на суму 1000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 73);

33.від 27.03.2024 на суму 1500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 80);

34.від 08.04.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 73);

35.від 24.04.2024 на суму 1500,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 80);

36.від 08.05.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 73 зворот);

37.від 07.06.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 73 зворот);

38.від 10.07.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 74);

39.від 10.09.2024 на суму 3000,00 грн, із призначенням платежу «погашення заборгованості 000000000 ОСОБА_1 АДРЕСА_2 без ПДВ » СКО 14 (а.с. 74)

Як вбачається із наданих квитанцій всі, за винятком однієї оплачено на рахунок НОМЕР_4 .

Одна квитанція від 09.10.2023 на суму 3400,00 грн, окрім відмінного призначення платежу «внесення готівки на власний депозитний рахунок» також містить дані про переказ коштів на відмінний рахунок НОМЕР_5 , також із відмінним СКО 16 (а.с. 76, зворот);

Пунктом 1.3. Договору про реструктуризацію заборгованості №002-Z/851 від 03.08.2021, сторонами погоджено про те, що погашення заборгованості по графіку реструктуризації, здійснюється позивачем в період з 7 по 9 число кожного з вищеперелічених місяців на такі реквізити:

одержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

рахунок № (IBAN): НОМЕР_6

код одержувача: 35234236

установа банку: АТ «Райффайзен Банк»

сума платежу: 3000,00

призначення платежу: «Погашення заборгованості згідно кредитного Договору № 002-Z/017877 від 24.06.2011 р., ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ID НОМЕР_7 , без ПДВ» (а.с. 56).

Поряд із цим, суд звертає увагу на наявність спільного для тридцяти восьми квитанцій зазначення «17438851», яке повторюється у п. 1.3. Договору про реструктуризацію заборгованості №002-Z/851 та повторюється у номері указаного договору, що відносить указані квитанції до категорії належних доказів, які стосуються підтвердження виконання позивачем умов спірного договору з серпня 2021 до вересня 2024 року.

Оцінка судом

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам в межах доводів та вимог позовної заяви суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/ набуття/ зміни/ встановлення/ припинення прав взагалі).

У ЦК України закріплений підхід, коли оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки тоді, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зазначено, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести:

по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину;

по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином;

по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.04.2020 у справі № 293/780/18 (провадження № 61-10328св19), від 28.04.2020 у справі № 263/16688/17 (провадження № 61-16584св19), від 02.10.2019 у справі № 140/2589/15-ц (провадження № 61-16847св18), від 17.02.2022 у справі № 307/3807/19 (провадження № 61-19275св21), від 01.11.2023 у справі № 317/2213/21 (провадження № 61-10790св23), від 18.12.2024 у справі № 640/494/18 (провадження № 61-15537св23).

У постанові Верховного Суду України від 29.04.2014 у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю».

У постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 750/11580/21 (провадження № 6115782св24) також зазначено про те, що «Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, потрібно довести, по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину».

Отже, з урахуванням усталених висновків Верховного Суду щодо застосування норми права підтверджених востаннє у постановах від 14.05.2024 у справі № 750/11580/21 (провадження № 6115782св24), від 18.12.2024 у справі № 640/494/18 (провадження № 61-15537св23), стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести:

по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину;

по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином;

по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

1. Щодо доводів про не укладення договору про відступлення прав вимоги № 000065-b від 08.02.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з мотивів відсутності повноважень у ОСОБА_2 .

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд виходить із презумпції правомірності правочину, яка означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанови Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19, від 28 лютого 2024 року у справі № 712/7178/20).

При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (див. постанову Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 910/8072/20).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: (1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; (2) наявність підстав для оспорення правочину; (3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину (постанова ВС від 24.04.2020 у справі № 522/25151/14-ц).

У даному випадку недійсність правочину прямо не встановлена законом і позивачем не надано суду рішення про визнання оспорюваного правочину недійсним. А тому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорювання або пред`явлення вимоги визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду цієї справи, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеній статтею 204 ЦК України.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанови Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19, від 28 лютого 2024 року у справі № 712/7178/20).

При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (див. постанову Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 910/8072/20).

Таким чином, питання правомірності набуття відповідачем права вимоги за договором про відступлення прав вимоги №000065-b, укладеним 08.02.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем не є предметом дослідження під час розгляду цієї справи, предмет позовних вимог у якій є іншим.

При цьому, суд не може залишити поза увагою те, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 08.02.2018 №000065-b ОСОБА_2 діяв на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5429 від 18.12.2017 «Про визначення повноважень уповноважених осіб Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уклали указаний договір за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EU-2017-12-21-000065-b від 17.01.2018.

Відповідно до п.2-1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відкриті торги - спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

Частиною 6 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

У постанові Верховного Суду від 01.01.2025 у справі № 569/14588/21 (провадження № 61-13784 св 24) вказано про те, що «відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215ЦК України).

Разом із тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015 у справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016 у справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016 у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29.11.2017 у справі № 6-231цс17.

Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, провадження № 61-16353сво18).

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанова Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, провадження № 61-86св20).

Про необхідність встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог про визнання торгів недійсними або відмову в їх задоволенні зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17.

Доводи про відсутність договору про відступлення прав вимоги №000065-b від 08.02.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, та у Національного банку України, не спростовують презумпцію правомірності договору та не впливають на висновки суду.

Щодо доводів позивача про те, що з 17.12.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не могло нараховувати відсотки та/або штрафні санкції Позивачу за порушення кредитних зобов`язань за Кредитним договором у зв`язку із відкликанням ліцензії на банківську діяльність ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.07.2021 у справі № 757/7994/17-ц (провадження № 61-3562св19), відповідно до яких Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить заборони щодо нарахування процентів після відкликання ліцензії.

Приписи пункту 4-1 частини другої статті 46 указаного Закону стосуються неможливості нарахування банком відсотків за договорами вкладу, що відповідно сприятиме збереженню ліквідаційної маси.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18).

Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі.

Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18).

В контексті зазначеного та з урахуванням фактичних обставин, встановлених у цій справі, суд констатує, що нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено законних підстав для припинення нарахування процентів за кредитним договором у зв`язку з початком процедури ліквідації банку.

4. Суд, за встановлених обставин справи також вважає абсолютно безпідставним заперечення встановленого факту укладення кредитного договору № 002-Z/017877, який підписаний позивачем разом із його трьома додатками та вказаний у складі кредитного портфелю, наданого суду самим позивачем. При цьому, указаний договір є основним договором.

Також суд повторює, що у змісті позовної заяви представник позивача зазначив про те, що у будь-якому випадку договір від 03.08.2021 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 про реструктуризацію заборгованості № 002-Z/851 підлягає розірванню у судовому порядку, а сплачені по ньому кошти поверненню, внаслідок нікчемності зазначеного договору. Однак, у підготовчому судовому засіданні, під час остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин представник позивача просив на указаний довід не звертати уваги.

Суд звертає увагу на те, що позивач тривалий час вчиняла дії, спрямовані на безпосереднє виконання умов договору і не довела тих обставин, які б вказували на відсутність її волевиявлення на його укладення, не спростувала презумпції правомірності правочину.

Встановивши, що позивач не довела обставин щодо укладання оспорюваного договору обманним шляхом з боку відповідача та під тиском, а також, в силу статті 230 ЦК України, належним чином такі обставини не обґрунтувала, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.12.2025.

Суддя: Баран О.І.