ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2918/25

Провадження № 22-ц/820/2564/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судового засіданні цивільну справу № 688/2918/25 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яка подана його представником - адвокатом Паньковою Оленою Юріївною, на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року у складі судді Козачук С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на їх користь майнову шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в розмірі 203 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалася, що 09.09.2022 року близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ТОYОТА», моделі «4Runner», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , рухаючись ним по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала ІІІухевича, не маючи достатніх навичок в керуванні транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022, грубо нехтуючи вимогами п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, допустив перехресне попутне зіткнення правою передньою кутовою частиною керованого ним автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», з лівою бічною частиною автомобіля марки «ОРЕL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який, не передбачаючи, що ОСОБА_4 допустить грубе порушення вищевказаних вимог Правил, а тому, коли той перебував на відстані не менше 133 метра від місця наїзду, виїхав із другорядної дороги вул. Героїв Чорнобиля на головну дорогу вул. Старокостянтинівське шосе, а в подальшому, змінив напрямок руху та фактично в момент зіткнення, завершував маневр ліворуч на вул. П`яскорського.

Вищевказані грубі порушення Правил дорожнього руху, допущені водієм автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», ОСОБА_4 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 року у справі № 688/2150/24, який набрав законної сили 25.03.2025року (кримінальне провадження 0000923) ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122850 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , майнову шкоду в розмірі 258362 грн та моральну шкоду в розмірі 370000 грн, а всього 628362 грн. У решті позову відмовлено.

Задовольняючи цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, судом встановлено необхідність здійснення реабілітації потерпілої ОСОБА_2 , що підтверджується медичною документацією, зокрема виписними епікризами історії хвороби, індивідуальною програмою реабілітації, консультативним висновком спеціаліста від 07.12.2022 року, при цьому документально підтверджено розмір витрат понесених позивачем на реабілітацію потерпілої в розмірі 618 508 грн.

ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував для ОСОБА_2 157 146 грн витрат на її реабілітацію в ТзОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами. Отже, до стягнення залишається 461362 грн (618508грн -157146грн). Вказана сума не може бути покрита в повному обсязі страховою виплатою, в межах страхового ліміту (320000грн -117000грн =203000грн), згідно з п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак вимоги до страховика в межах цивільного позову заявлені не були.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ПАТ «НАСК«Оранта», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 року, строк дії: до 09.08.2023 року, при цьому страхова сума за шкоду,заподіяну життю і здоров`ю,складає 320000 грн. Як вбачається зі змісту цивільного позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ«НАСК «Оранта», в частині стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, становили 117000 грн. У стягненні з ОСОБА_4 203 000 грн заподіяної ним шкоди життю і здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 було відмовлено судом з мотивів, що зазначена шкода має бути відшкодована страховиком, адже не перевищує страховий ліміт.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 203000 грн та судовий збір в розмірі 2030 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу, вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не враховано всі обставини справи. Дійсно, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на дату ДТП була застрахована в ПАТ НА СК «ОРАНТА», що підтверджується полісом №АТ/2653517 від 09.08.2022 року і тому Страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 по кожному потерпілому.

Однак вважає, що заявлені вимоги щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку із визнанням неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю у розмірі 18 мінімальних заробітних плат на дату настання страхового випадку такими, що відповідають Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають до задоволення, оскільки вказана сума вже була стягнута вироком суду в кримінальному провадженні.

Що стосується вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми 203000 грн., то позивачем не надано жодного документального підтвердження даних вимог у вигляді нових письмових доказів, отже, вищевказана вимога, задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 09.09.2022 року близько 20 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ТОYОТА», моделі «4Runner», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 рухаючись ним по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала ІІІухевича, не маючи достатніх навичок в керуванні транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022, грубо нехтуючи вимогами п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), зокрема: рухаючись в лівій смузі руху без наявності перешкод в правій, зі швидкістю 120 км/год, при максимально дозволеній в населеному пункті 50 км/год, а також максимально дозволеній 70 км/год для водіїв зі стажем до 2 років, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, маючи реальну можливість виявити небезпеку у виді виїзду з другорядної дороги автомобіля та реальну можливість уникнути ДТП при умові виконання вимог п.п. 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12. 6 (б), 12,9 (б) Правил, відповідним чином не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не повертаючись на праву смугу руху, здійснив маневр ліворуч та, виїхавши на зустрічну смугу руху, на перехресті із вул. П`яскорського, яке знаходиться навпроти магазину «Гарант», що розташований по вул. Старокостянтинівське шосе, 18 в м. Шепетівка, допустив перехресне попутне зіткнення правою передньою кутовою частиною керованого ним автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною автомобіля марки «ОРЕL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який, не передбачаючи, що ОСОБА_4 допустить грубе порушення вищевказаних вимог Правил, а тому, коли той перебував на відстані не менше 133 метра від місця наїзду, виїхав із другорядної дороги вул. Героїв Чорнобиля на головну дорогу вул. Старокостянтинівське шосе, а в подальшому, змінив напрямок руху та фактично в момент зіткнення, завершував маневр ліворуч на вул. П`яскорського.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та грубого порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шийного відділу хребта із компресійним багатоуламковим переломом тіла шостого шийного хребця та поширенням кісткових фрагментів у вертебральний канал зі здавленням спинного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння та в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

На момент ДТП цивільна відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 року (строк дії: до 09.08.2023), при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320000 грн.

За даним фактом на розгляді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000923 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілою у якому було визнано неповнолітню ОСОБА_2 , законним представником якої є мати ОСОБА_1 .

Згідно вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024, ухваленого у справі 688/2150/24 1-кп/688/174/25, залишеного без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.03.2025, якими встановлені вищевказані обставини ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки

Даним вироком встановлено, що вищевказані грубі порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

Під час розгляду кримінального провадження, а саме 23.07.2024 законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 було подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта», у якому просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , завдану його злочинними діями матеріальну шкоду в розмірі 468044 грн та моральну шкоду в розмірі 784000 грн; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117000 грн та моральну шкоду в розмірі 16000 грн.

При цьому як на підставу стягнення зі страхової компанії 117000 грн. позивач послалась на норми ст. 26 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, а саме як страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності.

Вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , майнову шкоду в розмірі 258362 грн та моральну шкоду в розмірі 370000 грн, а всього 628362 грн. У решті позову до ОСОБА_4 було відмовлено.

Як на підставу відмови в частині позовних вимог до ОСОБА_4 суд вказав, що вказана сума може бути покрита в повному обсязі страховою виплатою, в межах страхового ліміту (320000грн -117000грн =203000грн) згідно з п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак вимоги до страховика в межах цивільного позову заявлені не були.

Як вбачається з виписок із медичних карт стаціонарного хворого №IX-220910/16895, №5056 та №7171, виписного епікризу історії хвороби №7778 встановлено, що у зв`язку з отриманими під час ДТП 09.09.2025 травмами ОСОБА_2 була доставлена в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», де отримала невідкладну допомогу, а в подальшому була транспортована та знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 10.09.2022 по 13.09.2022 у нейрохірургічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня»; в період з 13.09.2022 по 26.09.2022 в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»; в період з 27.09.2022 по 12.10.2022 у відділенні медичної реабілітації КП «Хмельницька міська лікарня».

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 316 від 07.12.2022 та медичного висновку № 37 від 13.12.2022 ОСОБА_2 надано статус дитини з інвалідністю, рекомендовано: медичну реабілітацію; відновну терапію; санаторно-курортне лікування у спеціалізованих санаторіях; психолого-педагогічна реабілітацію у виді консультування, психолого-педагогічної діагностики та патронажу, психологічну та педагогічну корекцію; фізичну реабілітацію у виді консультування, ерготерапію, кінезотерапію, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру.

Згідно висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 10 від 13.05.2024 ОСОБА_2 потребує протезно-ортопедичні вироби підклас 7, взуття на ортези та допоміжне взуття, К4.

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №41 від 13.05.2024 ОСОБА_2 потребує двічі на рік санаторно-курортного лікування та фізичної реабілітації у центрі реабілітації; повного обсягу психолого-педагогічної реабілітації та дистанційного навчання; звільнена з занять фізичного виховання; потребує ортопедичного взуття.

Також протягом 2022-2024 років ОСОБА_2 неодноразово проходила медичну реабілітацію на базі ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі», на що її законним представником ОСОБА_1 витрачено грошові кошти в сумі 618508 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом копіями договорів про надання медичних послуг, актів наданих послуг, виписок, довідок, квитанцій.

Вказана обставина також встановлена вироком вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024, ухваленого у справі 688/2150/24 1-кп/688/174/25,, а тому в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК Украни не підлягає доказуванню.

ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував ОСОБА_2 157146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами.

Отже невідшкодованою потерпілій залишаються витрати, пов`язані з її реабілітацією в сумі 461362 грн (618508 грн-157146 грн).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Тобто на підставі вказаних норм права відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

При цьому відповідно до відповідно до статті 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регламентував Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинний в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до норм ст.5 ЦК України це закон підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Ст. ст. 3, 5, 6 Закону України Закон № 1961-IV в редакції на час ДТП передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 цього ж Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

За нормами ст. 24 Закону № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 25 Закону № 1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 26 Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом беззаперечно встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 під час ДТП, винним у спричиненні якої визнано ОСОБА_4 , отримала тяжкі тілесні ушкодження та було заподіяно шкоди її здоров`ю, внаслідок чого вона проходила тривалу реабілітацію, витрати за які понесла її законний представник мати ОСОБА_1 , в сумі 618508 грн.

ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував ОСОБА_2 157146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», а тому невідшкодованими потерпілій залишаються витрати, пов`язані з її реабілітацією, складають 461362 грн (618508 грн-157146 грн).

Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320000 грн., вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 стягнуто зі страхової компанії 117000 грн. матеріальної шкоди на підставі ст. 26 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, а саме як страхове відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, то з відповідача слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я на підставі норм ст. 24 № 1961-IV в межах страхового ліміту в сумі 203000 грн. (ліміт 320000 грн - 117000 грн = 203000 грн).

В зв`язку з викладеним висновки суду першої інстанції про задоволення позову є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що враховуючи те, що докази, на які посилається позивач як на підставу заявлених вимог у цьому позові, було вже досліджено у справі № 688/2150/24, кримінальне провадження №0000923 від 10.09.2022 року та надано їм належну оцінку, заявлені вимоги щодо стягнення страхового відшкодування у зв`язку із визнанням неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю у розмірі 18 мінімальних заробітних плат на дату настання страхового випадку вже стягнуто вироком суду, тому не підлягають до задоволення, в підтвердження заявлених вимог про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми 203000 не надано жодного документального підтвердження, у вигляді нових письмових доказів, слід відхилити.

Як вказано вище вироком суду стягнуто на користь потерпілої зі страхової компанії 117000 грн. на підставі норми ст. 26 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, а саме як страхове відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, а в даній цивільній справі предметом позову є відшкодування витрат на реабілітацію потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я в сумі 203000 грн., на підставі ст. 24 цього ж Закону, тобто вказані витрати є різними за своєю правовою природою в розумінні норм ст.ст. 24 та 26 Закону і підлягають стягненню в межах ліміту страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 320000 грн., що передбачена страховим полісом.

Таким чином, в даному випадку відсутнє подвійне стягнення страхового відшкодування, як це помилково вказує відповідач.

Що стосується тверджень апелянта про відсутність документального підтвердження витрат на реабілітацію в сумі, вказаній в позові, то такі твердження не відповідають обставинам справи.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024, ухваленого у справі 688/2150/24 1-кп/688/174/25, встановлено, що протягом 2022-2024 років ОСОБА_2 неодноразово проходила медичну реабілітацію на базі ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі», на що її законним представником ОСОБА_1 витрачено грошові кошти в сумі 618508 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом копіями договорів про надання медичних послуг, актів наданих послуг, виписок, довідок, квитанцій. ОСОБА_4 в добровільному порядку відшкодував ОСОБА_2 157146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами. Отже невідшкодованою потерпілій залишаються витрати, пов`язані з її реабілітацією в сумі 461362 грн (618508 грн-157146 грн).

Даний вирок суду в цій частині встановлених обставин при розгляді цивільних позовів потерпілої страховою компанією оскаржений не був, набрав законної сили, хоча вона брала участь у справі як цивільний відповідач.

В зв`язку з цим дана обставина щодо розміру витрат потерпілої на її реабілітацію встановлена вироком суду в кримінальному провадженні при розгляді цивільного позову, а тому в силу вимог ч. ч. 4 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

При цьому апелянт жодних доказів на спростування розміру витрат потерпілої суду не надав.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» яка подана його представником - адвокатом Паньковою Оленою Юріївною, залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова