УХВАЛА

26серпня 2025 року

м. Київ

справа № 935/522/25

провадження № 61-10071ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року,

ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2025 року,

ухвалу Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2025 року,

ухвали Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року,

ухвали Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» про зобов`язання вчинення дій, захист трудових прав, захист честі та гідності, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального підприємства «Коростишівський комунальник» про зобов`язання вчинення дій, захист трудових прав, захист честі та гідності, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня

2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам, передбаченим статтями 175, 177 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня

2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення

від сплати судового збору відмовлено, а його позовну заяву визнано неподаною та повернено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2025 року апеляційну

скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року залишено без руху, надано строк для звернення до Житомирського апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції протягом десяти днів з дня вручення ухвали та сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів у складі судді-доповідача Борисюка Р. М., суддів, які входять до складу колегії суддів, Павицької Т. М. і Талько О. Б. визнано необґрунтованим.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року без змін.

31 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Коростишівського районного

суду Житомирської області від 14 березня 2025 року, ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року, ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2025 року, ухвалу Житомирського апеляційного

суду від 30 травня 2025 року, ухвали Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року.

25 серпня 2025 року на електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла заява та клопотанняОСОБА_1 про приєднання до касаційної скарги доказів, що досилаються, які відповідно до довідок провідного спеціаліста відділу забезпечення функціонування автоматизованого документообігу Гладченко А. не скріплені кваліфікованим електронним цифровим підписом (КЕП).

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Пунктами 15, 44 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частинами першою, третьою статті 6, частиною першою статті 7 Закону

України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог

частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Оскільки заява та клопотання ОСОБА_1 про приєднання до касаційної скарги доказів, що досилаються, не скріплені кваліфікованим електронним цифровим підписом (КЕП), то відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою в частині оскарження ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області

від 14 березня 2025 року про залишення позовної заяви без руху,

ухвали Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, ухвали Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2025 року про відмову у поверненні судового збору, ухвал Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року про відмову у задоволенні заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 352 ЦПК України).

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Водночас у цьому переліку відсутня ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року встановлено, що заперечення на ухвалу місцевого суду про залишення позовної заяви без руху не включено до апеляційної скарги ОСОБА_1 , тому в апеляційному порядку переглядалась лише ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року про повернення позовної заяви.

Оскільки ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області

від 14 березня 2025 року не переглядалась в апеляційному порядку, відсутні правові підстави для її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто, відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачено право сторони у справі або іншої відповідної особи на оскарження в касаційному порядку ухвал суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, про відмову в поверненні судового збору, про визнання заявленого відводу необґрунтованим та відмову у задоволенні заяви про відвід, а тому ці ухвали не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

У відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, ухвали Житомирського апеляційного суду

від 12 травня 2025 року, від 30 травня 2025 року, від 18 червня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою в частині оскарження ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року про повернення позовної заяви та постанови Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Коростишівського районного

суду Житомирської області від 14 березня 2025 року, ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня 2025 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року заявник подав до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.

Проте заявник відповідне клопотання не мотивує та не надає доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Належними доказами отримання копії постанови суду апеляційної інстанції можуть бути, зокрема, скриншот електронної поштової скриньки, конверт, в якому апеляційним судом направлено копію оскаржуваної постанови, безпосередньо надіслана заявнику копія судового рішення або супровідний лист, які містили б відмітку про дату та вхідний номер поштового відправлення; розписка про отримання копії судового рішення, тощо.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку із скрутним майновим станом. Проте заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження його реального майнового стану, який перешкоджає заявнику виконати вимоги законодавства щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Заявником не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому розмірі, тому клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Тобто, лише за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору сторону у справі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»

з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений

у розмірі 3 028 грн.

За таких обставин за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605,6 грн (3 028 грн х 0,2) або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102,

код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Заявником вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України не дотримано, оскільки не надано копії скарги для відповідача.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3

частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої

статті 392 ЦПК України).

Так, касаційна скарга не містить належного обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї

статті (стаття 409 ЦПК України).

З огляду на зазначене клопотання особи, яка подає касаційну скаргу, не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції, тому заявникові потрібно уточнити зміст такого клопотання з урахуванням статті 409 ЦПК України та повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги для відповідача.

Оскільки касаційна скарга у відповідній частиніоформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог

частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 43, 183, 185, 389, 390, 392, 393, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву та клопотання ОСОБА_1 про приєднання до касаційної скарги доказів, що досилаються, повернути заявнику без розгляду.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 березня 2025 року,

ухвали Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2025 року, ухвали Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2025 року, ухвали Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, ухвали Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2025 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження

ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 9 квітня

2025 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 26 червня 2025 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга у відповідній частині вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська