УХВАЛА

15.12.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення поданого позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд забезпечити поданий позов шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідача: транспортний засіб - автомобіль марки INFINITY G25, р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2011 р.в., належний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оголосити заборону будь - яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію та перереєстрацію майнових прав на зазначене майно, здійснювати його відчуження, продаж, обмін. Заява про забезпечення позову обґрунтована виною відповідача у спричинені збитків позивачу та значним розміром шкоди, що є достатньо співрозмірним в порівнянні з можливою вартістю належного відповідачу рухомого майна, а також небажанням відповідача жодним чином у добровільному порядку відшкодувати заборгованість, що може стати підставою для утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом матеріального збитку та моральної шкоди, завданих внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди: ціна позову визначена позивачем в розмірі 191 523 грн. 27 коп.

Розглянув заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судом, між сторонами існує спір щодо нерухомого майна та необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовується позивачем можливим відчуженням даного майна відповідачем, що вочевидь зробить неможливим або значно ускладнить відшкодування завданої шкоди.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На переконання суду, з урахуванням предмету спору, який виник між сторонами в цій справі, встановлених фактичних обставин, забезпечення позову у виді заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно належного відповідачу рухомого майна (автомобіля) є доцільним та співмірним із заявленими вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та утруднити виконання рішення суду в майбутньому за умови ухвалення його на користь позивача.

Щодо арешту майна, то на даний час відсутні підстави для обрання такого виду забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача, які мають бути співмірними з негативними наслідками, що можуть настати від вжиття цих заходів, а також конкретні обставини зазначеної справи, на переконання суду, достатнім та ефективним способом забезпечення позову є заборона відчуження належного відповідачу рухомого майна.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ч.ч. 1, 6 та ч. 7 ст. 153, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення поданого позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно наступного рухомого майна - автомобіля марки INFINITY G25, р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2011 р.в., належний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 15.12.2025 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга може бути подана до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В.Спаї