Справа № 345/3490/24
Провадження № 22-ц/4808/1581/25
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О. В.,

суддів: Бойчука І. В., Томин О. О.

з участю секретаря Кузнєцова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович, на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 вересня 2025 року, у складі судді Гапоненка Р.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: опікунська рада виконавчого комітету Калуської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна.

Заяву мотивує тим, що його мати, ОСОБА_2 страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з вираженими когнітивно-мнестичними функціями, якій призначено ІІ групу інвалідності - довічно. У зв`язку з цим вона не пристосована до самостійної праці та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за станом здоров`я потребує постійного догляду та супроводу. За таких обставин вона може бути визнана недієздатною особою. Заявник доглядає і бажає доглядати свою матір, та бути її опікуном, так як проживає з нею за одною адресою.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просить визнати ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 вересня 2025 року заяву задоволено частково.

Визнано недієздатною ОСОБА_2 .

Відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 .

До встановлення опіки та призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 , здійснення опіки над недієздатною покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Калуської міської ради.

У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначено строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною - два роки з моменту набрання ним законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кайдан Д.-С. Т. подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції в неповній мірі з`ясовано обставин, що мають значення для справи та порушено матеріальні норми права.

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 . Остання страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з вираженими когнітивно-мнестичними функціями, у з зв`язку із хворобою ОСОБА_2 призначено ІІ групу інвалідності довічно.

Відповідно до Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 132/725 від 09.05.2024 року виданого КНП «КМЦПМСД» встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду за рівнем обмеження життєдіяльності (обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку).

Рішенням Виконавчого комітету Калуської міської ради №132 від 28.05.2024 року, затверджено Висновок щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Передумовою для того щоб орган опіки і піклування виконавчого комітету Калуської міської ради надав вищевказаний висновок був акт обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника від 09.05.2024 року, що в свою чергу спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність доказів створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення ним його доглядом та лікуванням.

Вважає, що замість «подання», орган опіки і піклування надав висновок, що не може слугувати фактом відсутності реалізації органом опіки і піклування власних дискреційних повноважень в частині визначення можливості та доцільності призначення опікуном ОСОБА_1 .

Зазначає, що заявник користується правом на відстрочку від мобілізації, а тому призначення його опікуном своєї матері жодним чином не пов`язане із законодавством в частині обов`язку проходження військової служби, на підтвердження чого додано військово-обліковий документи сформований в електронній формі.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 скасувати, й ухвалити в цій частині нове рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Представник виконавчого комітету Калуської міської ради надіслав на адресу апеляційного суду заяву, у якій виконавчий комітет, як орган опіки та піклування підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі та просить апеляційну скаргу задовольнити повністю.

Зазначає, що органом опіки та піклування перевірено можливість здійснювати повноваження опікуна ОСОБА_1 . Ним подано перелік документів, необхідний для прийняття рішення щодо надання висновку про доцільність призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

Інші близькі родичі ОСОБА_2 із заявами до опікунської ради з проханням призначити їх опікуном не звертались. Натомість ОСОБА_3 - дочка недієздатної подала заяву до опікунської ради про те, що не заперечує проти того, щоб ОСОБА_1 був опікуном її матері.

Вважає, рішення Виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.05.2024 №132 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування щодо ОСОБА_2 », яким затверджено висновок органу опіки та піклування про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином ОСОБА_1 на ОСОБА_2 відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 скасувати, й ухвалити в цій частині нове рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Представник виконавчого комітету Калуської міської ради Найда А. М. подав заяву про розгляд справи без участі представників виконавчого комітету.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кузів Л. В. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому погодилася з доводами апеляційної скарги та зазначила, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 09.05.2024 №4 ЦНАП Калуської міської ради, заявник проживає разом з матір`ю за однією адресою, здійснює за нею догляд. Інших осіб з числа близьких родичів, які б могли бути опікуном над хворою немає. Також заяв про встановлення опіки над ОСОБА_2 в орган опіки та піклування іншими особами не подавалось.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кайдан Д.-С. Т., представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 через свій психічний стан не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому її слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Однак з врахування необґрунтованості та формальності висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 є особою з ІІ групою інвалідності встановленою довічно внаслідок психічного розладу.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 218/2025 від 24.06.2025, ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією змішаного генезу, що згідно МКХ-10 F 01.8. ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати свої дій та керувати ними.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника від 09.05.2024 № 4, проведеного соц. робітниками за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстровані та проживають заявник ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_5 . Умови їхнього спільного проживання задовільні.

ОСОБА_1 здоровий. За станом здоров`я може надавати всі види соціальних послуг, що підтверджується випискою з протоколу ЛКК від 04.04.2024 №582 виданою Комунальним некомерційним підприємством «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради».

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серія ВР-002511264 Міністерства внутрішніх справ України, станом на 11.04.2024 ОСОБА_1 не знятої чи непогашеної судимості не має.

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.05.2024 № 132 затверджено висновок органу опіки і піклування про можливість виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про призначення опікуном над недієздатною ОСОБА_2 органу опіки та піклування Калуської міської ради Івано-Франківської області, зі встановленням дворічного строку дії такого рішення.

Суд правильно застосував частину четверту статті 63 ЦК України, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, та не задовольнив заяву ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною матір`ю керуючись насамперед інтересами недієздатної ОСОБА_6 .

Судом правильно зазначено про те, що висновок органу опіки та піклування від 28.05.2024 не містить належної мотивації з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та зазначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення. Саме по собі посилання у висновку на можливість та доцільність заявника бути опікуном не дає підстав для висновку про його обґрунтованість.

Матеріали справи не містять доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення та прив`язаності до заявника ОСОБА_1 , довірливих та доброзичливих стосунків між ними, про створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі, а відтак підстави для висновку про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме інтересам ОСОБА_7 - відсутні.

Колегія суддів погоджується з тим, що висновок органу опіки та піклування від 28.05.2024 щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано та свідчить про застосування органом опіки та піклування формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .

Зазначені обставини стороною апелянта не спростовано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявник користується правом на відстрочку від мобілізації, а тому призначення його опікуном своєї матері жодним чином не пов`язане із законодавством в частині обов`язку проходження військової служби не заслуговують на увагу, оскільки не є підтвердженням обґрунтованості висновку органу опіки та піклування щодо призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кайдан Дмитро-Святослав Тарасович, залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2025 року.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: І. В. Бойчук

О. О. Томин