Провадження № 2/686/3150/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Чевилюк З.А.,

з участю секретаря Томашівської А.Т.

за участі представника відповідача Васьків О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 53625 грн. за кредитним договором №32945-05/2023 від 21.05.2023 року та судового збору.

21.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту №32945-05/2023, відповідно до умов якого Товариство наддало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а сааме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.

У порушення вимог ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобовязання но вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У звязку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором.

На підтвердження укладення кредитного договору надано договір про надання фінансового кредиту №32945-05/2023 від 21.05.2023 року з додатком №1, паспорт споживчого кредиту, довідку про ідентифікацію.

Кредит надано у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 53 625 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 15000 грн., заборгованість за відсотками 38 625 грн.

03.07.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали Договір факторингу №3072023, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», включно і до ОСОБА_2 набуло право вимоги за кредитним договором №32945-05 від 21.05.2023 року.

29.01.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія`СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу№29012024.

Невиконання зобовязань за кредитним договором стало підставою звернення до суду позивача.

Позивач позов підтримав та просив здійснити розгляд справи за відсутності. Відповідач направив на адресу суду письмовий відзив, який підтрима уповноважений представник. Представник в судовому засіданні заперечила позов та просила відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю. Зокрема, позивачем зауважено про перехід права вимоги від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_2 , а не до відповідача. Окрім того, в матеріалах справи взагалі відсутній сам договір факторингу від 03.07.2023 року №3072023, а додатки №1, 2 до договору факторингу б/дати і б/номера(реєстр боржників і акт приймання-передачі письмового і електронного реєстру боржників)подані до суду у формі пустих бланків. Таким чином, первісний кредитор не передавав новому кредиторові жодного свого боржника і, відповідно, останній не набув до них вимог. Первинні документи за договором факторингу№29012024 від 29.01.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо конкретного боржника в матеріалах справи відсутні. Позивач ствердив , що він придбав кредитний договір від 21.05.2923 року №32945-05/2023, але в матеріалах справи такий доказ відсутній. Позивач не надав суду доказів, за яку суму він придбав договір №32945-05/2023 від 21.05.2023. Відповідач ствердив про нікчемність кредитного договору внаслідок недотримання форми. Позивач не надав доказів того, що відповідачу був наданий примірник кредитного договору, укладений у вигляді електронного документу та додаток до нього,а тому цей договір не є підставою виникнення прав та обовязків споживача кредитних послуг. Позивачем не доведено укладення кредитного договору в електронній формі. Враховуючи викладене, кредитний договір від 21.05.2023 року та договір факторингу від 03.07.2023 року є нікчемними та недійсними з моменту їх вчинення. До суду звернувся неналежний позивач, який не набув право вимоги до відповідача.

Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

21.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту №32945-05/2023, відповідно до умов якого Товариство наддало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтвердив факт емітування банківської карти та зарахування ОСОБА_1 на неї грошових коштів у сумі 15000 грн.

На підтвердження укладення кредитного договору надано договір про надання фінансового кредиту №32945-05/2023 від 21.05.2023 року з додатком №1, паспорт споживчого кредиту, довідку про ідентифікацію.

Кредит надано у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта.

Позивачем стверджено про укладення договорів факторингу: договір факторингу№3072023 від 03.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» №3072023, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало право вимоги за кредитним договором №32945-05 від 21.05.2023 року; договір факторингу№29012024 від 29.01.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія`СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Однак,в матеріалах справи додатки №1, 2 до договору факторингу б/дати і б/номера(реєстр боржників і акт приймання-передачі письмового і електронного реєстру боржників)подані до суду у формі пустих бланків. Відсутні докази на підтвердження здійснення оплати за здійснену уступку за договором факторингу№3072023 від 03.07.2023 року, фактична передача права вимоги, відповідний Акт(п.1.4 Договору).

Наданий після скасування заочного рішення в процесі розгляду справи витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 3.07.2023 року фіксує відступлене право вимоги за заборгованістю у сумі 20250 грн., тоді як позов заявлено на суму 53 625 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

2. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

3. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.(ст.512 ЦК).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.(ст.513 ЦК).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.514 ЦКУ).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.(ст.517 ЦКУ).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із відсутністю доказів переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп», права позивач щодо пред`явлення вимоги за даним позовом до відповідача є недоведеними та необґрунтованими належними та допустимими доказами, а отже заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265ЦПК, ст.ст. 207, 525, 526, 530, 549, 628, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 53625 грн. за кредитним договором №32945-05/2023 від 21.05.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2025 року.

Суддя З.А.Чевилюк