У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря с/з Садовської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого у справі №466/10082/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Шевченківським районним судом м. Львова 31 жовтня 2025 року у цивільній справі №466/10082/25 про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

В обгрунтування даної заяви покликається на те, що 31 жовтня 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ у справі № 466/10082/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Вважає, що виданий судом судовий наказ від 31 жовтня 2025 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Стверджує, що стягувачем вказані недостовірні дані про дійсне місце проживання дитини та безпідставне твердження щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків.

Вважає, що в ОСОБА_2 відсутні правові підстави для стягнення з нього аліментів на її користь, оскільки дитина станом на день подання ОСОБА_2 заяви про видачу судового наказу проживала не з ОСОБА_2 , а з ним та перебуває на повному його утриманні, а тому судовий наказ № 466/10082/25 від 31.10.2025 видано помилково, а відтак наявні підстави для визнання даного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, ОСОБА_2 в заяві про видачу судового наказу від 21.10.2025 покликається на те, що їх спільна донька ОСОБА_3 постійно проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, заявниця подала недостовірну інформацію, оскільки вона сама за вказаною адресою не проживає. На час подання заяви та й станом на даний час ОСОБА_2 фактично проживає з своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказане спростовується актом фактичного місця проживання 19.11.2025, виданим завідувачем сектору «Офіс Львівської громади в с. Малехів» ОСОБА_4 , де зазначено, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за даною адресою: АДРЕСА_3 з дня народження по серпень 2021; дальше проживала у м. Львові разом з батьками до 11 жовтня 2025 року; з 11 жовтня 2025 року дитина проживає разом з батьком в с. Малехів,

Зазначає, що 11.01.2021 ОСОБА_2 вже зверталася з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Львова про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно в період його перебування на військовій службі. Заочним рішенням від 26.02.2021 Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/136/21 позов ОСОБА_2 задоволено, рішення вступило в законну силу, незважаючи на це, вона знову ж таки 21.10.2025 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів, що призвело до повторного вирішення судом питання щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки та може призвести до подвійного стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх його доходів.

Виконавчий лист у цивільній справі № 466/136/21 не був пред`явлений до примусового виконання, оскільки з 2021 року вони спільно з ОСОБА_2 проживали та він постійно безперервно утримував як дружину, так і дитину. Утримання дитини у повному обсязі лежить на ньому. Дитина на даний час проживає як з своєю матір`ю, так і з ним за його місцем фактичного проживання в с. Малехів Львівського району Львівської області.

Відтак, просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання, яке було призначено 12 грудня 2025 року о 12:00 год. заявник ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи. Однак, подав у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він підтримує заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, просив її задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання 12 грудня 2025 року не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання. Однак, подала у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності стягувача ОСОБА_2 та боржника ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 466/10082/25 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення заяви 29 жовтня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №466/136/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

26 лютого 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/136/21 було постановлено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 11.01.2021 до досягнення дитиною повноліття.

Вказане вище судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини може бути пред`явлений до примусового виконання до досягнення дитиною повноліття.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В розумінні ч. 1 ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432,435 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можливо, якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових відносяться: припинення зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню), у випадку зміни чи скасування рішення у апеляційному чи касаційному порядку, або у зв`язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Враховуючи те, що Шевченківським районним судом м. Львова 26 лютого 2021 року постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили, виконавчий лист може бути пред`явлений до примусового виконання до досягнення дитиною повноліття, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає необхідним визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 31 жовтня 2025 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/10082/25.

Керуючись ст.ст. 258-260, 431,432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №466/10082/25, який виданий 31 жовтня 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова, по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 12 грудня 2025 року.

Суддя Д. Б. Глинська