Справа № 336/8187/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Безкровної Є.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя за правилами загального позовного провадження цивільну справу №336/8187/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

за відсутності сторін, третьої особи та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2023 позивач ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового листування звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у сумі 197 470,00 гривень, з яких: різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 190 370,00 гривень, вартість послуг з проведення дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 4 500,00 гривень, франшиза у сумі 2 600,00 гривень.

За змістом позовної заяви, 27.04.2023 о 07-40 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вуд. О. Анашкіна, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після удару продовжив неконтрольований рух та наїзд на бордюрний камінь та дерево. Внаслідок події автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальні збитки. Водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 та п. 2.3.б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУПАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП.

Транспортний засіб позивача відповідно до тверджень сторони позивача евакуйовано з місця ДТП. Внаслідок проведеної судової медичної експертизи встановлено, що отримане позивачем тілесне ушкодження у вигляді закритої черепної травми - струсу головного мозку, саден у лівих лобно-скроневій та тім?яній ділянках голови, кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Так, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», в порядку досудового врегулювання спору, останнє виплатило в рахунок відшкодування матеріальної шкоди майну похивача страхове відшкодування в сумі 157 400 гривень, та виплати на лікування у сумі 9 027,70 гривень та 4 478,00 гривень. Згідно зі страховим полісом №211763835 розмір франшизи становить 2 600,00 гривень.

Сторона позивача наголошує, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, автомобіль позивача у розумінні ст. 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є фізично знищеним. Тому у випадку, коли відновлювальний ремонт транспортного засобу є економічно необгрунтованим, тобто автомобіль є фізично знищеним, визначається сума збитків на рівні ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП (або навіть на час дослідження), а не різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що передбачено ч. 2 ст. 30 Закону.

Так, ОСОБА_1 звернувся до судового експерта для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. На огляд пошкодженого КТЗ запрошено відповідача по справі засобами поштового листування. Відповідно до висновку N57 про проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_4 , вартість матеріального збитку становить 347 770,00 гривень.

Згідно з доводами сторони позивача на підставі заяви про страхове відшкодування ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», ОСОБА_1 сплачена сума страхового відшкодування у сумі 157 400,00 гривень, що не є повним відшкодуванням завданих матеріальних збитків. Так, оскільки вартість майнового збитку, завданого відповідачем пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Позивачем додатково витрачені кошти, а саме, згідно з рахунком N7214 від 29.06.2023 - за надані послуги з визначення матеріального збитку у сумі 4500,00 гривень для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику, також з відповідача, як видно з позовної заяви, підлягає стягненню франшиза, на суму якої зменшено страхову виплату, яка добровільно не сплачена відповідачем.

Із посиланням на приписи ст. 16, 22, 979, 988, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обоє?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, позивач просить задовольнити позов.

15.08.2023 відповідно до ухвали судді Щасливої О.В. постановлено прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

05.09.2023 до суду подано відзив на позовну заяву, за підписом ОСОБА_2 , за змістом якого сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Аналогічні доводи висловлені й стороною відповідача й у відзиві, скерованому до матеріалів справи після зміни складу суду 21.11.2024.

Так, за змістом відзиву під час судового розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 суд не з?ясував ступінь вини кожного з водіїв, а обставини дорожньо-транспортної події вказують на обоюдну вину водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно з довдами ОСОБА_2 під час виконання маневру повороту ліворуч йому було необхідно оминути досить глибокі ями, для чого потрібно було зманеврувати праворуч. В умовах відсутності розмітки він не міг візуально розділити проїзну частину навпів, тому не міг впевнено пояснити чи перетнув його автомобіль уявну середину дорожнього полотна. У цей час праворуч від нього на великій швидкості проїжджав автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідач стверджує, що навіть не відчув зіткнення, воно було незначним, про що свідчать пошкодження його автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 . Після дотичного зіткнення автомобіль «Mercedes Benz» вдарився в бордюр, а потім в дерево, після чого його розвернуло, і він перелетів дорогу, зупинився на трамвайній колії. При цьому, автомобіль, яким керував відповідач, залишився практично неушкоджений, а саме на бампері з?явилися неглибокі подряпини.

Такий характер ушкоджень вказує на те, що автомобіль «Mercedes Benz» рухався із значним перевищенням швидкості, що і призвело до вказаних наслідків. Спочатку працівники патрульної поліції, а потім суд не захотіли більш фахово розібратися у обставинах вказаної ДТП, суд відмовив у задоволенні клолотаннь ОСОБА_2 , у результаті чого його визнано одноособово винним у скоєнні ДТП, та наслідках у вигляді повністю пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 , хоча, якби суд призначив експертне дослідження, стало б зрозуміло, що до таких наслідків призвело саме перевищення швидкості руху водія ОСОБА_1 .

Стороною відповідача не заперечується виплата його страховиком на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 157 400,00 гривень. Разом з цим, відповідач стверджує, що позивач мав би спиратись на оцінку розміру матеріальної шкоди, виконану на замовлення страховика, про повторну оцінку його не повідомив, вказавши невірні реквізити отримувача поштового відправлення. Крім того, висновки експерта щодо середньої ринкової вартості транспортного засобу, із аналогічними характеристиками, у порівнянні із транспортним засобом «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на переконання сторони відповідача, не є релевантними, враховуючи наявні дані в мережі «інтернет», різниця у цінах становить приблизно 100 000,00 гривень. Тому сторона відповідача вважає висновок за результатами проведення товарознавчого дослідження недопустимим та неналежним доказом. Відповідно, оскільки позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, не підтверджені належними та достатніми доказами, як наслідок, не можуть бути задоволені судом.

У повторно скерованову відзиві стороною відповідача також наголошено на висновку Запорізького НДЕКЦ, виготовленому на замовлення відповідача, який свідчить про те, що саме дії позивача призвели до наслідків у вигляді зіткнення. Відповідно, перекладання усієї відповідальності за вказану ДТП на ОСОБА_2 , на переконання сторони відповідача, є несправедливим.

Ухвалою суду від 17.10.2023 постановлено витребувати у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» завірену копію товарознавчого дослідження матеріальних збитків транспортного засобу «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за подією дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 квітня 2023 року на перехресті пр. Моторобудівників та вул. О.Анашкіна в м. Запоріжжі, за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Поліс № 211763835 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Ухвалою суду від 28.02.2024 постановлено призначити по даній цивільній справі судову інженерно-транспортну експертизу, на вирішення якої поставити такі запитання: 1.Як в данній дорожній ситуації, з технічної точки зору, повинен був діяти кожен з водіїв для забезпечення безпеки руху? 2. В діях кого з водіїв є невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією транспортної пригоди? 3.Чи мав змогу водій транспортного засобу «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення, як би виконав вимоги Правил дорожнього руху України, вчасно виявивши перешкоду та застосував заходи екстреного гальмування, або здійснив рух ближче до правого краю проїзної частини?

Ухвалою суду від 09.04.2024 встановлено, що на адресу суду надійшов висновок експерта від 02.04.2024 №СЕ-19/108-24/4736-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи. Відповідно, із врахуванням приписів ст254 ЦПК України, постановлено провадження у цивільній справі поновити, призначити цивільну справу до розгляду у судовому засіданні.

Разом з цим, 17.04.2024 згідно з постановою Запорізького апеляційного суду встановлено, що вина водія ОСОБА_2 встановлена в порушенні вимог п. 10.1 та п. 2.3.б) ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 та «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду ОСОБА_2 не оскаржувалася та набула законної сили 09 червня 2023 року.

У відповідності з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553 / 99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Також згідно з мотивувальною частиною даної постанови у справі, яка переглядається, - суд надав перевагу встановленню часткової вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП. Тобто, при розгляді даної цивільної справи, суд вдався до встановлення вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, незважаючи на наявність преюдиційного судового рішення, яке набрало законної сили, яким встановлена вина саме ОСОБА_2 у порушенні п.10.1 та п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України у зв`язку з чим, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Хоча, ОСОБА_2 свою вину в скоєнні ДТП визнав частково, проте в рамках справи про адміністративне правопорушення, не звернувся до суду із відповідним клопотанням про призначення інженерно-транспортної експертизи щодо встановлення вини в діях обох водіїв.

Таким чином, суд не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір (частки) відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 234/16272/15-ц).

Крім того, задовольняючи клопотання про призначення експертизи з посиланням на положення ст. 1193 ЦК України, суд першої інстанції не врахував, що дана стаття містить підстави, за яких деліктна відповідальність не має місця взагалі або її розмір зменшується порівняно із вимогою відшкодування шкоди в повному обсязі, одна з яких вина потерпілого.

З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет і підстави позову, обґрунтування підстав для проведення експертизи, а також питання, для вирішення яких відповідач клопоче про проведення інженерно-транспортної експертизи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вина ОСОБА_3 у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2024 про призначення інженерно-транспортної експертизи скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , представника адвоката Тихоліза Сергія Павловича про призначення судової інженерно-транспортної експертизи відмовлено.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, замінено головуючого суддю Щасливу О.В. та 09.10.2024 матеріали цивільної справи передано визначеному головуючому судді Вайнраух Л.А. на підставі протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Вайнраух від 11.11.2024 постановлено прийняти цивільну справу до свого провадження, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Крім того, визначено строки для подання заяв по суті спору, роз?яснено згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України право відповідача у строк для подання відзиву пред`явити зустрічний позов.

22.04.2025 під час проведення підготовчого засідання судом відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, відповідну ухвалу суду (із врахуванням положень ч.5 ст.259, ч.10 ст.268 ЦПК України) занесено до протокола судового засідання. В судовому засіданні 22.04.2025 оголошено перерву для вжиття сторонами заходів з метою мирного врегулювання спору.

Також 22.05.2025 судом повторно відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, відповідну ухвалу суду (із врахуванням положень ч.5 ст.259, ч.10 ст.268 ЦПК України) занесено до протокола судового засідання.

Згідно з ухвалою суду від 22.05.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

25.06.2025 під час судового засідання судом визнано за можливе, з урахуванням матеріалів справи та думки учасників справи, а також наявних письмових пояснень третьої особи, здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Учасники справи під час здійснення провадження справи в суді підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті спору, а саме:

Представниця позивача під час судового розгляду адвокат Говіна Л.В. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі, наголосила, що її довіритель внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, кваліфіковані як ушкодження легкого ступеня тяжкості, кримінальне провадження не порушувалось. Страхова компанія (третя особа у даній справі) здійснила виплату ОСОБА_1 з встановленої суми завданого збитку, яка дорівнює 347 770,00 гривень, - 157 400,00 гривень, з урахуванням франшизи (2 600,00 гривень). Наголошено стороною позивача й на тому, що зіткнення транспортних засобів під керуванням сторін не мало дотичний характер, крім того ОСОБА_1 вживав дії щодо уникнення ДТП. Залишки транспортного засобу стороною позивача не продавались, перебувають у позивача, відповідні докази відсутні.

Представник відповідача адвокат Тихоліз С.П. під час судового засідання просив відмовити у задоволенні позову, наголосив на положеннях ст.1193 ЦК України щодо зменшення суми відшкодування із врахуванням висновків суду щодо вини його довірителя. Зауважив, що ОСОБА_1 безпосередньо перед подією ДТП рухався із перевищенням швидкості, висловлює сумніви щодо висновку експерта, адже сума завданого збитку, на переконання сторони відповідача, є завищеною. Так, у транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 наявна лише подряпина, що було зазначено й у відзиві.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав думку відповідача, додатково пояснив, що повністю своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнає, наголошує, що мав намір безпосередньо перед подією ДТП об?їхати яму, постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності дійсно не оскаржував. Відповідач просить врахувати, що на його утриманні перебуває дружина та дитина, якій встановлено інвалідність, тобто наявні підстави для застосування ч.4 ст.1193 ЦК України.

Третя особа 09.10.2023 скерувала до справи письмові пояснення, згідно з якими представник просить врахувати дані пояснення під час розгляду справи, здійснити розгляд за його відсутності. Так, за змістом пояснень, страховик ОСОБА_2 підтверджує укладення полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211763835, забезпечений транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до умов якого ліміт відповідальності за завдану шкоду 160 000,00 гривень, франшиза 2 600,00 гривень. Також представник третьої особи підтвердив звернення ОСОБА_1 15.05.2023 із повідомленням про ДТП, визнання події ДТП за участі сторін в даній справі 27.04.2023 страховим випадком та виплату 13.06.2023 страхового відшкодування ОСОБА_1 на підставі його заяви в сумі 157 400,00 гривень.

Згідно з заявою адвокатки Говіної Л.В., поданої в інтересах ОСОБА_1 , вх.№ від 23.10.2025 представниця позивача просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, з урахуванням письмових дебатів, в яких наголосила, що сторона позивача не отримала відзиву, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Окремо наголошено, що відповідачем з часу настання ДТП неодноразово змінювались пояснення, а перевищення швидкості з боку ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведено. Повідомлення про оцінку транспортного засобу надіслано саме на адресу, яку відповідач вказав як на адресу проживання під час складання протокола про адміністративне правопорушення.

23.10.2025 судом досліджено дані ЄДРСР стосовно факту притягнення до відповідальності відповідача, а також письмову промову адвокатки Говіної Л.В. та оголошено перерву в судовому засіданні. 11.12.2025 суд, закінчивши з?ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення рішення.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін, зустрічної позовної заяви відповідачем не подано.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи по суті спору, дослідивши наявні письмові докази, дані ЄДРСР, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, витребувані під час судового розгляду, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку із таким.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 транспортний засіб «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. НОМЕР_6 з 30.12.2021 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/4174/23, пр.3/336/2541/2023 від 29.05.2023, адреса проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Даною постановою встановлено, що 27.04.2023 о 07.40 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. О. Анашкіна, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після удару продовжив неконтрольований рух та наїзд на бордюрний камінь та дерево. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальні збитки. Водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 та п. 2.3.б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

25.05.2023 в судовому засіданні ОСОБА_2 провину в інкримінованому йому правопорушенні визнав частково, надавши письмові пояснення та заявивши клопотання про повернення протоколу до поліції для доопрацювання, оскільки схема ДТП не відповідає дійсності; просив відокремити матеріали в окрему справу та направити їх до поліції для виявлення факту порушення ПДР водієм ОСОБА_1 ; зобов`язати встановити швидкість другого учасника ДТП; до проведення експертизи забезпечити зберігання автомобіля «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 . Окрім того зазначив, що розмітки на дорозі не було, після того, як він включив поворот ліворуч, він побачив великі ями та, для того щоб їх оминути, здійснив маневр вправо, намагаючись їх об їхати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подане письмове клопотання, суд прийшов до вмотивованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні ДТП, а відтак і складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Враховуючи все вище викладене, суддя встановив, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 та п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 та Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, за результатами розгляду справи ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, крім того, стягнуто судовий збір.

Суд звертає увагу на тому, що клопотання ОСОБА_2 , подані під час розгляду справи, розглянуті судом, що відображено по тексту постанови. Судове рішення набрало законної сили 09.06.2023 та в апеляційному порядку не переглядалось (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР:https://reyestr.court.gov.ua/Review/111207658).

Під час розгляду цивільної справи виявлено, що в тексті постанови наявна описка в номерному знаку автомобіля, приналежного позивачеві, що стало підставою для звернення адвокатки Говіної Л.В. із заявою в межах справи про адміністративне правопорушення про виправлення описки.

Так, згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/4174/23, пр.3-в/336/85/2025 від 11.07.2025 виправлено описку у постанові Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року по справі №336/4174/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , зазначивши по тексту постанови правильно державний номерний знак автомобіля «Mercedes Benz» « НОМЕР_6 », замість помилково вказаного « НОМЕР_1 ». Постанова набрала законної сили 11.07.2025, веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/128764858.

Судом також встановлено, що відповідальність ОСОБА_2 на дату події ДТП застрахована в ПрАТ «Арсенал Страхування», поліс №211763835, згідно з умовами якого франшиза становить 2 600,00 гривень, ліміт відповідальності страховика за шкоду майну 160 000,00 гривень, забезпечений транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з повідомленням, долученим до справи, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 22.06.2023 з метою участі відповідача під час огляду транспортного засобу «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. НОМЕР_6 29.06.2023 о 16-00 годині по вул.Східній, буд.9 в м.Запоріжжі. У повідомленні зазначено, що в разі неявки ОСОБА_2 або його представника акт огляд буде складено експертом за їх відсутності. Дане повідомлення скеровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому, вказана адреса як адреса проживання відповідача підтверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що на переконання суду, в даному випадку є визначальним, хоча стороною відповідача надано копію довідки про надходження поштового відправлення АТ «Укрпошта» щодо повернення відправлення за закінченням строку зберігання внаслідок зазначення некоректного номера телефону адресата.

ОСОБА_1 звернувся до страховика ОСОБА_2 із повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку відповідно до вказаного вище полісу, отримав страхове відшкодування за завдані його майну збитки у сумі 157 400,00 гривень, а також за завдану здоров?ю шкоду у сумах 9 027,70 гривень та 4 478,00 гривень. Сума страхового відшкодування завданих збитків визнається сторонами та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Крім того, за даними відповіді ПрАТ «Арсенал Страхування», адресованої на ім?я ОСОБА_2 від 31.08.2023 за наслідками заявленої ДТП відповідно до заяви власника транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_6 , страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в межах передбаченого полісом №211763835 ліміту відповідальності, розмір відшкодування склав 157 400,00 гривень, тобто, із такого розрахунку: ліміт відповідальності 160 000,00 гривень 2 600,00 франшиза.

Згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_1 ДУ ТМО МВС України в Запорізькій області, ОСОБА_1 госпіталізований 02.05.2023 по 15.05.2023 з діагнозом ЗЧМТ 27.04.2023: струс головного мозку, виражений цефалгічний та вестібо-атактичний синдром. Згідно з даними виписки КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР ОСОБА_1 безпосередньо після події ДТП також перебував на стаціонарному лікування з 28.04.2023 по 01.05.2023 з діагнозом ЗЧМТ (27.04.2023), струс головного мозку, садна м?яких тканин голови.

На підставі письмової заяви ОСОБА_1 проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_1 КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР, згідно з висновком спеціаліста №707/с від 21.06.2023, констатовані ушкодження кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я. Виявлене тілесне ушкодження утворилось за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів) у ділянку голови.

Позовних вимог про відшкодування завданої шкоди здоров?ю ОСОБА_1 в даній справі не заявлено, відповідно, докази щодо стану здоров?я позивача не відповідають вимогам належності відносно предмета доказування у даній справі. Так, згідно з приписами ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Під час розгляду справи також досліджено складений 03.05.2023 СПД ОСОБА_4 звіт №58 про проведення оцінки КТЗ «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. НОМЕР_6 , дата огляду 01.05.2023. За результатами оцінки встановлено, що ринкова вартість КТЗ без врахування аварійних пошкоджень 312 993,00 гривень, вартість відновлювального ремонту КТЗ 2 217 595,02 гривень, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіціенту фізичного зносу складників, що підлягають заміні 791 389,04 гривень, вартість матеріального збитку 312 993,00 гривень. Під час оцінки здійснено висновок про економічну недоцільність відновлення транспортного засобу.

Страхове відшкодування виплачено страховиком відповідача саме із врахуванням звіту №58 від 03.05.2023, на що вказує дата виплати 13.06.2023, зазначена страховиком у письмових поясненнях та не спростована стороною позивача.

Також, 07.07.2023 судовим експертом Шаховим О.В. здійснено висновок за результатами транспортно-товарозначого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. НОМЕР_6 , -№57, на замовлення ОСОБА_1 , за даними якого досліджуване КТЗ має ушкодження для усунення яких потрібний відновний ремонт в об?ємі приведеному у в калькуляції. Вартість відновлювального ремонту на момент оцінки (1 399 209,60 гривень) перевіщує ринкову вартість транспортного засобу (347 770,00 гривень) на момент дослідження, оскільки такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно.

За даними рахунку №7214 від 29.06.2023 вартість визначення ФОП ОСОБА_5 матеріального збитку транспортного засобу «Mercedes Benz Е320 CDI», д.н.з. НОМЕР_6 становить 4 500,00 гривень. Квитанція про сплату вказаної суми від 03.07.2023 долучена до позовної заяви та досліджена судом.

За даними висновку експертного дослідження криміналістичного центру Запорізького НДЕКЦ МВС України №ЕД-19/108-24/8892-ІТ від 28.06.2024, дана інженерно-транспортна експертиза проведена на підставі заяви ОСОБА_2 від 10.05.2024. експерт виснував, що водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3, 12.4, 12.9б ПДР, його дії не відповідають вказаним пунктам ПДР. Невиконання п.12.3 ПДР з технічної точки зору перебуває в причинному зв?язку з подією пригоди. Водій ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою до місця зіткнення. Також з висновку видно, що для дослідження надано пояснення ОСОБА_2 від 17.10.2023, 27.04.2023, пояснення ОСОБА_6 від 27.04.2023, схема ДТП, ілюстрація пошкоджень ТЗ, їх фотографії та фотографії з місця пригоди, фото ОСОБА_2 на місці ДТП, який вказує вихідні дані.

Суд зауважує, що чітких висновків щодо того, з якою швидкістю рухався ОСОБА_1 експертом за результатами дослідження не здіснено. Навпаки всі висновки експерта ґрунтувались на тому, що ОСОБА_1 було дотримано швидкісний режим під час керування транспортним засобом.

Крім того, суд критично ставиться до даного висновку, адже він мав бути оцінений з точки зору допустимості та достовірності саме під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, проте протокола про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складено, питання наявності вини в його діях в установленому законом порядку не порушувалось, хоча сторона відповідача після події ДТП могла скористатись відповідним правом, оскаржити дії працівників поліції, які прибули на місце події та склали протокол саме відносно ОСОБА_2 . Також ОСОБА_2 не скористався своїм правом на оскарження постанови суду, якою саме в його діях встановлено провину у порушенні ПДР України, що й призвело до ДТП. Окремо суд наголошує, що для проведення експертизи надано лише ті докази, які вважав за необхідне надати ОСОБА_2 , без врахування думки потерпілого та наявних у нього доказів, дослідження всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, натомість, із врахуванням, зокрема, письмових пояснень ОСОБА_2 , датованих значно пізніше, ніж сталась подія ДТП 17.10.2023.

Також суд зауважує, що висновок, який наявний у матеріалах цивільної справи, здійснений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя судом не досліджується, оскільки, як знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, ухвала суду скасована за результатами її апеляційного перегляду.

Суд зауважує, що механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика).

Згідно з п.7.16.-7.18 Методики (в редакції станом на дату проведення оцінки) передбачено, що ринкова вартість технічно несправного, розукомплектованого КТЗ (зокрема КТЗ, що ввозиться на митну територію України) не може бути меншою за вартість металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на його утилізацію. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

Так, судовим експертом Шаховим О.В. визначено, що вартість автомобіля після ДТП з урахуванням спорядженої маси автомобіля 8 272,00 гривень.

Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу (позивача) до винуватця ДТП (відповідача), вина якого встановлена відповідно до постанови Шевченківського районного суду Запорізької області у справі №336/4174/23, пр.3/336/2541/2023 від 29.05.2023, що набрала законної сили, а саме, про відшкодування шкоди (збитків), пов`язаної з неможливістю (економічною недоцільністю) відновлення транспортного засобу, за вирахуванням суми отриманого страхового відшкодування та із врахуванням витрат на проведення експертного дослідження, франшизи.

Підставою для звернення до суду стала неможливість позасудового врегулювання спору між сторонами, обов`язковості якого чинним законодавством не встановлено.

При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Загальні положення про відшкодування шкоди врегульовані ст.22, главою 82 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим, положення ч.2 ст.1187 ЦК України чітко передбачають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст.1188 ЦК України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, пр.61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Як передбачено ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, а також фактичні обставини, встановлені постановою суду у вищезгаданій справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, суд вважає доведеними як настання події ДТП, так і винуватість відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є безумовною підставою для застосування положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України.

Так, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц), позаяк у даній справі належних та допустимих доказів ОСОБА_2 на спростування цієї обставини не надано.

Крім того, нормою ч.1 ст.1194 ЦК України врегульовано, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Інститут страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.

Як передбачено ст.979-981 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України.

Відповідно до ст.3, п.9.1 ст.9, п.10.1 ст.10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до цього Закону передбачено, зокрема, укладання внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування).

Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).

Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України судом враховано в цьому контексті й правові висновки, здійснені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, пр. 14-316цс18, в якій вказано, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд при розгляді вимог про стягнення матеріальної шкоди виходить й з того, що за положеннями п.1.4 ст.1 Закону застрахованою є відповідальність страхувальника та інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено ст. 12 Закону, згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

В даному випадку франшиза становила 2 600,00 гривень, була відрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від максимально можливої суми виплати (160 000,00 гривень) як ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, відповідно, позивач отримав страхове відшкодування у сумі 157 400,00 гривень, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст.30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 у справі № 211/3277/20, пр.№ 61-3442св22, для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із вказаної статті Закону, а пункт 30.3 взагалі виключено.

Враховуючи викладене, у страховика виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Позивач не просив стягнути на її користь витрати на евакуацію транспортного засобу.

Крім того, у вказаній вище постанові також зазначено, що при ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному). Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц та спростовує доводи сторони відповідача, висловлені у заяві, поданій в порядку ст.182 ЦПК України.

Виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль «Mercedes Benz», належний позивачу, вважається технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у вищевказаному звіті.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

При цьому, фактичних обставин, що дозволяли би засвідчити наявність умислу ОСОБА_1 , або грубої необережності в його діях, що спричинило завдання шкоди, судом не встановлено, відповідно, норми ч.1,2 ст.1193 ЦК України не є застосованими. Також суд наголошує, що жодних доказів на користь тверджень про матеріальне становище у зв?язку із перебуванням на утриманні у ОСОБА_2 дружини, наявності дитини, якій встановлена інвалідність, стороною відповідача до справи не подано, тобто, приписи ч.4 ст.1193 ЦК України в даному випадку не можуть бути враховані судом.

Із врахуванням наведеного, оскільки у звіті та висновку судового експерта визначено різні суми вартості транспортного засобу, належного позивачеві, - до ДТП (без врахування аварійних ушкоджень) - 312 993,00 гривень та 347 770,00 гривень, наведені звіт та висновок виготовлені із невеликим часовим проміжком, відповідно, суд вважає за необхідне для розрахунку страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, взяти середню вартість з зазначених - 330 381,50 гривень. З даної вартості підлягає відрахуванню вартість транспортного засобу ОСОБА_1 після ДТП 8 272,00 гривень, визначена судовим експертом, та сума виплаченого страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування - 157 400,00 гривень. Таким чином, залишок невідшкодованого страхового відшкодування, що підлягає стягненню з винуватця ДТП ОСОБА_2 (що узгоджується із лімітом відповідальності страховика та суми франшизи 2 600,00 гривень) становить 164 709,50 гривень. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, визнається судом обгрунтованою, відповідно, позов в цій частині підлягає задоволенню у спосіб, визначений стороною позивача. Суд зауважує, що сума франшизи врахована страховиком під час розрахунку страхової виплати та окремому стягненню не підлягає, адже врахована й судом під час здійснення наведеного вище розрахунку.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Поряд із цим, змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно він не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, адже доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказіву цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

За приписами ч.4,5 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Проте, сторонами не повідомлялось про неможливість подання певних доказів або необхідність додаткового часу для цього.

За нормою ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, надаючи їм належну оцінку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначеній судом частині, а саме в сумі 164 709,50 гривень, в іншій частині суд у задоволенні позовних вимог відмовляє.

За приписами п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1,2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, позивачем понесено судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 974,71 гривень, а також витрати на проведення експертизи у сумі 4 500,00 гривень, що також підлягають розподілув порядку ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 1 647,10 гривень (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).Окремо суд наголошує, що висновок судового експерта, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 був досліджений в якості доказу під час розгляду даної справи, тобто, дані витрати є такими, що пов?язані із її розглядом, їх розмір є обгрунтованим, проте, враховуючи висновки суду, наведений розрахунок, під час якого взято до уваги не лише висновок експерта, а і звіт, замовлений страховиком, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в рахунок витрат на залучення експерта половину вартості витрат, понесених позивачем 2 225,00 гривень.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 139, 141, 229, 245, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням франшизи, у сумі 164 709,50 гривень (сто шістдесят чотири тисячі сімсот дев?ять гривень 50 копійок).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 647,10 гривень (одна тисяча шістсот сорок сім гривень 10 копійок), витрати на залучення експерта у сумі 2 225,00 гривень (дві тисячі двісті двадцять п?ять гривень 00 копійок).

Реквізити сторін та третьої особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Приватне акціонерне товариство «Арсенал Страхування», , адреса місцезнаходження: м..Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.57В.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 11.12.2025.

Суддя Л.А.Вайнраух