Провадження №2-н/523/4757/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р.

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Кисельов В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла аява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини заробітку/доходу платника аліментів щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Питання, пов`язані із видачою судового наказу, врегульовано у розділі ІІ ЦПК України. Отже, при вирішенні питання щодо можливості видачі судового наказу, суд керується положеннями вказаного розділу ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги до змісту заяви про видачу судового наказу наведені ст. 163 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що слід відмовити заявниці у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пунктом 4 ч. 3ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, в обґрунтування своїх вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, заявник посилається на витяг з Реєстру територіальної громади від 18.11.2025р., відповідно до якої дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що є зареєстрованим місце проживання і батька дитини, ОСОБА_2 .

Однак заявницею не надано довідки про склад сім`ї, виданої компетентним органом або довідки про реєстрацію місця проживання, витягу з реєстру територіальної громади, які б підтверджували, що дитина, на утримання якої заявник просить стягнути аліменти, проживає разом зі заявником.

Відповідно до ч. 1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, факт проживання заявника разом з дитиною не підтверджений, що позбавляє суд можливості перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Проаналізувавши матеріали поданої заяви, співставивши їх із вимогами у вищезазначених статтях, суд дійшов висновку, що підстави для видачі судового наказу відсутні.

Приймаючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за поданою до суду заявою про видачу судового наказу на підставі положень п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 14, 160-163,165, 167,177, 260,261,353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 11.12.2025 року.

Суддя В.К. Кисельов