ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» звернулась адвокат Дьячук Н.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернулась з позовом до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що з 4 жовтня 1995 року позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В 2025 році вона дізналась про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме арешт належного їй на праві власності житлового будинку. Обтяження зареєстровано Фастівською міською державною нотаріальною конторою 01.09.2004, підставою обтяження зазначена постанова АА 614097 Виконавчої служби Фастівського МРУЮ від 18.08.2003 року. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників позивач ОСОБА_1 не є боржником в жодному виконавчому провадженні. Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником будинку вказана ОСОБА_2 , хоча станом на 2003 рік будинок та земельна ділянка перебували у власності позивача. У зв`язку з даними обставинами, для захисту своїх порушених прав та інтересів позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені судом належним чином. 16.12.2025 до канцелярії суду адвокат Дьячук Н.В. подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. 16.12.2025 представник відповідача Кузнєцова К. надала до канцелярії суду лист, про розгляд справи у відсутності представника відділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 4 жовтня 1995 року, на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_2 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Левченко Т.І., зареєстрованого в Реєстрі за № 1-3439 позивач набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності позивачки на житловий будинок зареєстровано Фастівським БТІ 05.03.1996 року в книзі № 15, р.2295 (а.с.20-24).

25 травня 1996 року позивач ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 0,1415 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України позивачеві, як власникові, належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном житловим будинком АДРЕСА_1 ..

У 2025 році позивач дізналась про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 1269829. Підставою обтяження зазначена постанова АА 614097 Виконавчої служби Фастівського МРУЮ від 18.08.2003. 01.09.2004 вказане обтяження зареєстровано за реєстраційним номером обтяження 1269829 реєстратором: Фастівська міська державна нотаріальна контора, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 , власником вказано ОСОБА_2 . Додаткові відомості про обтяження: архівний номер 6849594KIEV475, архівна дата: 08.03.2004, дата виникнення: 08.03.2004, № реєстра: , внутрішній номер D401842924F53B305A45.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників позивач ОСОБА_1 не є боржником в жодному виконавчому провадженні.

Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником будинку вказана ОСОБА_2 , хоча станом на 2003 рік будинок та земельна ділянка перебували у власності позивача.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивачки ОСОБА_1 до суду за наявності арешту накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст.317,319,321,391ЦКУкраїнист.ст.12,13,76-82,89,258,259,263-265,354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Тимофія Рудяка, 1, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 , накладений постановою Виконавчої служби Фастівського МРУЮ серії АА 614097 від 18.08.2003, зареєстрований за реєстраційним номером обтяження 1269829 реєстратором: Фастівська міська державна нотаріальна контора (архівний номер 6849594KIEV475, архівна дата: 08.03.2004, дата виникнення: 08.03.2004, № реєстру: , внутрішній номер D401842924F53B305A45).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА