РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 285/4457/25

провадження у справі №2/0285/2050/25

09 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Янковій Л.П.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 19628,56 грн.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.03.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 у порядку, визначеному Законом України "Про споживче кредитування", укладено Договір про надання споживчого кредиту №530894.

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач порушила умови договору і не повернула у повному обсязі кошти кредитодавцю.

Згідно договору факторингу №2102-24 від 21.01.2024, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №530894на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 19628,56 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту 9982,75 грн.; заборгованість за відсотками 9645,81 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона повідомлялася вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 01.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №530894 (а.с. 19-20), за умовами якого ОСОБА_1 були надані кошти в сумі 17000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4692 від 01.03.2021 (а.с. 33)

21.01.2024 укладено договір факторингу №2102-24, за яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 530894 від 01.03.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Наданими позивачем доказами підтверджується розмір заборгованості відповідача в сумі 19628,56 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9982,75 грн.; заборгованість за відсотками - 9645,81 грн.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності будь-яких заперечень відповідача проти позову, суд дійшов висновку, що наданим позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

До позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги від 01.01.2025 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак І.М. (а.с. 16)

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Крім того, згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №530894 від 01.03.2021 у розмірі 19628 (дев`ятнадцять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень 56 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746) судові витратиу розмірі 4422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 14.12.2025.

Суддя А.В. Помогаєв