Провадження № 4-с/750/40/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Слісар А.В. перевірив скаргу ОСОБА_1 поданою у порядку ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

в с т а н о в и в :

у грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова зі скаргою у порядку ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з постановою Першої Чернігівської державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто оскаржує відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 367/2847/16-ц зазначив, що Верховним Судом жодним чином не заперечується передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат» право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію. Однак при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса. При цьому для суду не є важливим, який предмет позову визначив позивач.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі "Bellet v. France" від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив: "…стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права…".

Отже, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою не у порядку встановленому ЦПК України та без врахування практики Верховного Суду, де вказано, що оскарження передбачене ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» повинно відбуватися у порядку позовного провадження.

Позовне провадження передбачає звернення до суду з позовною заявою, визначення відповідача та виконання інших вимог ЦПК України.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що правовідносини, які викладені у скарзі ОСОБА_1 необхідно розглядати у порядку позовного провадження, а тому у відкритті провадження за скаргою необхідно відмовити.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду в порядку позовного цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 поданою у порядку ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду з вимогами викладені у її скарзі, однак у порядку цивільного позовного провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слісар