Справа № 357/1352/25
Провадження № 2-др/357/145/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Вдовика А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кабули Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення, -
08.12.2025 представник відповідача Кабула І.Ю. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача за первісним позовом на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що 05.12.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.
Адвокатом Кабулою І.Ю. надавалась правова допомога ОСОБА_1 в ході розгляду справи № 357/1352/25, на підставі договору про надання правничої допомоги № 09/25 від 28.02.2025. Під час судових дебатів, представником Дудки О.Р. було заявлено, що протягом п`яти днів буде подана заява про стягнення правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 оплатила вартість наданих адвокатом послуг, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 28.02.2025 на суму 3 000,00 грн, від 05.12.2025 на суму 7 000,00 грн.
На підставі викладеного, посилаючись на ст. 141, 270 ЦПК України, представник відповідача за первісним позовом просить вирішити питання про ухвалення додаткового рішення.
15.12.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Пакало А.В. сформував через систему «Електронний суд» клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 4 000,00 грн. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач вважає розмір правничої допомоги у сумі 10 000,00 грн. завищеним та необгрунтованим, оскільки у Акті виконаних робіт відповідно до договору про надання правничої допомоги адвокатом відсутній розрахунок часу, витраченого на кожну з послуг, які були перелічені. А тому, неможливо встановити, які саме дії фактично були вчинені адвокатом та наскільки вони відповідають заявленій сумі у розмірі 10 000 грн. Представник позивача за первісним позовом вказує, що сама справа не є складною за характером правовідносин та обсягом доказової бази, вказана вартість послуг на правничу допомогу є такою, що не відповідає принципам реальності, необхідності та співмірності витрат на правничу допомогу. А тому вважають, що ознайомлення з матеріалами цивільної справи, оформлення запитів, оформлення та подача зустрічного позову та участь в судових засіданнях, за своєю природою не вимагали значного обсягу робочого часу чи виконання складних процесуальних дій. Обсяг роботи був стандартним для аналогічних категорій справ, а підготовка документів та участь у судових засіданнях займали мінімальний час.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.
Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним; визнано недійсним договір позики від 28.10.2024 та розписку від 28.10.2024, які укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про отримання ОСОБА_1 позики в розмірі 248940 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп.
Зазначене судове рішення не набрало законної сили.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: копію договору № 9/25 про надання правничої допомоги адвокатом, укладеного 28.02.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Кабулою І.Ю.; акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правничої допомоги адвокатом, складений 05.12.2025; ордер про надання правничої допомоги; квитанції до прибуткового касового ордера від 28.02.2025 на суму 3 000,00 грн, від 05.12.2025 на суму 7 000,00 грн.
Відповідно до акту виконаних робіт від 05.12.2025, адвокат Кабула І.Ю. надала правову допомогу, а клієнт ОСОБА_1 прийняла виконану роботу, а саме: ознайомлення з матеріалами справи; оформлення запитів; оформлення та подача зустрічного позову, процесуальних документів; участь в судових засіданнях. Всього надано послуг на 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З огляду наведеного, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, також враховуючи обгрунтоване клопотання іншої сторони спору щодо зменшення сумси таких витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок позивача ОСОБА_2 розмір витрат на правову допомогу - 10 000 грн. є завищеним та неспівмірним із складністю даної справи, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Керуючись ст. 76, 95, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кабули Ірини Юріївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення суду виготовлено 16 грудня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола