16.12.25
Справа № 635/4643/25
Провадження № 6/635/308/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області

у складі: головуючої судді Березовської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Панаса О.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання головного державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ларка Костянтина Анатолійовича про визначення частки боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності,

встановив:

Головний державний виконавець Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ларко К. звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_1 у розмірі 1/2 у майні, а саме квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 червня 2025 року вказане подання призначено до судового розгляду.

В судове засідання головний державний виконавець Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ларко К.А. не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Боржник ОСОБА_1 ,заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надали.

Представник стягувача Головного Управління ДПС у Харківській області Поярко І.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В силу положень ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що його вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступні встановлені обставини.

Так, встановлено, що 29 квітня 2025 року головним державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ларко К.А. відкрито виконавче провадження №77935887 щодо примусового виконання вимоги № Ф-163-17-У, виданої 26 лютого 2021 року ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованості зі сплати єдиного внеску (недоїмки) в розмірі 200251,99 гривень.

Вжитими головним державним виконавцем заходами встановлено, що згідно відповіді МВС за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані, за відомостями ДФС божник на обліку в органах ДФС не перебуває, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта,за боржником об`єкти нерухомості не зареєстровані.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, 25 лютого 1995 року виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області зареєстровано шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , актовий запис № 11. Прізвище ОСОБА_3 після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_4 .

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17 вересня 2025 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована 08 листопада 2016 року на праві власності за ОСОБА_2 . Підставою для реєстрації права власності на квартиру став договір купівлі-продажу, посвідчений 08 листопада 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовнір В.П. за р. №3317.

Відтак, судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 набута під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та є спільним сумісним майном подружжя.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ізст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 цього Кодексу встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Доказів того, що між боржником та його дружиною були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

При прийнятті рішення судом також враховується, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року у справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про виконавче провадження" 1999 року (частина шоста статті 48Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Керуючись ст.4,13,15,23,81,247,258,259-261,354,443 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання головного державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ларка Костянтина Анатолійовича про визначення частки боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у виді 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя: І.В. Березовська