РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

за участі сторін цивільного провадження:

відповідача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Галащука С.Ю.,

представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» Атаманчук А.О.,

розглянувши в м. Володимир Волинської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Національна Страхова Компанія «ОРАНТА»», про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») 22 квітня 2025 року звернулося до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

ОБГРУНТУВАННЯ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 серпня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01. За умовами цього договору, страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу (каско), а саме автомобіля Nissan Rogue з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що 11 вересня 2024 року в місті Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного автомобіля Nissan Rogue та автомобіля Peugeot Expert, яким керував відповідач, ОСОБА_1 . Внаслідок цієї ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження. У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), складеному учасниками події на підставі статті 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, чиї винні протиправні дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, визнано саме відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України (ЦК України) та умовами договору страхування, страховим випадком є ДТП (п. 4.1.1. Договору страхування). Розмір збитку визначається на підставі рахунку СТО, обраної страховиком (п. 5.2. Договору страхування), при цьому страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей та матеріалів (п. 5.1. Договору страхування). Відповідно до наряду-замовлення № С-00000138 від 22.11.2024 року, акту надання послуг та видаткової накладної, вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Rogue становила 110 779, 60 грн.

Позивач підтверджує, що на підставі статті 102 Закону України «Про страхування» та умов договору, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило перерахування грошових коштів у розмірі 110 779, 60 грн., що підтверджується страховими актами та платіжними інструкціями.

На підставі статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування» до страховика, який здійснив страхову виплату за договором майнового страхування, перейшло право вимоги (суброгація) до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої виплати. Відповідно до статей 1166 та 1187 ЦК України, шкода, завдана майну, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи - відповідача.

Позивач зазначає, що цивільна відповідальність відповідача, винного у скоєнні ДТП, на момент настання страхової події була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) ЕР 219726812. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за цим полісом становить 160 000,00 грн., а франшиза 2 500,00 грн..

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування. 24 жовтня 2024 року ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 57 362, 35 грн.. Ця виплата здійснена відповідно до умов поліса та положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. ПАТ НАСК «ОРАНТА» цілком правомірно врахувало знос, що становить 0,55, і здійснило виплату у сумі 57 362,35 грн..

Позивач, посилаючись на статтю 1194 ЦК України, зазначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Також наводиться правова позиція Верховного Суду, згідно з якою страховик відповідальності здійснює відшкодування з урахуванням зносу, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Оскільки сума фактично завданих збитків становить 110 779, 60 грн., а сума виплати від ПАТ НАСК «ОРАНТА» становила 57 362, 35 грн., різниця, що підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_1 , складає 53 417, 25 грн..

Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, проте сума боргу залишається несплаченою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України та нормами спеціальних законів, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму завданої шкоди в розмірі 53 417, 25 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 3 028, 00 грн..

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ СУДУ У СПРАВІ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року справу передано за підсудністю до Володимирського (тоді Володимир-Волинського) міського суду Волинської області.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 21 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

10 червня 2025 року та 07 липня 2025 року від представника позивача ПрАТ «СК «ВУСО» до суду надійшли дві заяви про розгляд справи без участі їх представника.

У вказаний період часу розгляд справи судом відкладався на підставі ч.1 ст.223 ПК України.

30 липня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання заперечень.

Оскільки судом встановлено, що позовну заяву з додатками, а також ухвалу про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано лише 30 липня 2025 року, його заяву було задоволено, розгляд справи відкладено.

22 вересня 2025 року від представника відповідача Галащука С.Ю. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи через зайнятість у іншому судовому засіданні, яку судом було задоволено, розгляд справи відкладено.

21 жовтня 2025 року представником відповідача Галащуком С.Ю. до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи для уточнення необхідності залучення до справи третьої особи ПАТ НАСК «ОРАНТА».

23 жовтня 2025 року представником відповідача Галащуком С.Ю. до суду заявлено клопотання про залучення до справи третьої особи ПАТ НАСК «ОРАНТА», оскільки поліс ОСЦПВВНТЗ даної страхової компанії ЕР 219726812, укладений із відповідачем ОСОБА_1 містив відомості про страхову суму за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 гривень, у зв?язку з чим, на думку відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» мала здійснити відшкодування потерпілому на вказану суму, а тому позовні вимоги до відповідача є безпідставними.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА», встановлено третій особі строк для подання пояснень стосовно позову.

Розгляд справи відбувся 09 грудня 2025 року без участі представника позивача за його заявою, після чого суд перейшов до стадії ухвалення рішення, у зв?язку з чим оголошено перерву для оголошення тексту рішення до 12 грудня 2025 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ.

Позивач у позовній заяві та заявах про розгляд справи без його участі позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов заперечили з підстав, викладених у клопотанні про залучення третьої особи, вказали, що оскільки відповідач застрахував свою цивільну відповідальність у ПАТ НАСК «ОРАНТА» на суму 160 000 гривень, страхове відшкодування потерпілому мало відбутись у розмірі, що не перевищує дану суму. Отже, оскільки розмір заподіяної шкоди було визначено у сумі 110 779, 60 грн., яка не перевищувала ліміт, ПАТ НАСК «ОРАНТА» мала її виплатити позивачу, а позовні вимоги до відповідача є безпідставними.

Представник третьої особи заперечила позицію відповідача та підтримала позовні вимоги. В усних поясненнях підтвердила фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві та вказала, що 24 жовтня 2024 року ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 57 362,35 грн.. Ця виплата здійснена відповідно до умов поліса та положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, з урахуванням зносу, що становить 0,55, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ЗА ДОКАЗАМИ СТОРІН.

Судом встановлено, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01 від 29 березня 2024 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Nissan Rogue з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 11 вересня 2024 року, цього дняв місті Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного автомобіля Nissan Rogue та автомобіля Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок цієї ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження. У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, складеному учасниками події на підставі статті 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, чиї винні протиправні дії перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, визнано ОСОБА_1 .

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, підтвердженням чого є поліс ОСЦПВВНТЗ ПАТ НАСК «ОРАНТА» ЕР 219726812 від 06 березня 2024 року, що також не

заперечується іншими сторонами.

Згідно цього поліса ОСОБА_1 уклав із ПАТ НАСК «ОРАНТА» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на строк з 07 березня 2024 року по 06 березня 2025 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну визначена у розмірі 160 000 гривень, франшиза 2500 гривень.

11 вересня 2024 року потерпіла особа ОСОБА_2 звернувся в ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.

За умовами Договору страхування було складено страховий акт.

Відповідно до наданих ФОП ОСОБА_3 рахунку-фактури № С-00000138 від 14 жовтня 2024 року, рахунку на оплату № АС000000148 від 27 вересня 2024 року, а також відповідно до наряду-замовлення № С-00000138 від 22 листопада 2024 року, акту надання послуг № С-00000138 від 22 листопада 2024 року та видаткової накладної № АС000000110 від 09 жовтня 2024 року вартість фактичного відновлювального ремонту без врахування зносу автомобіля NISSAN Rogue, д.р.н. НОМЕР_1 склала 110 779, 60 грн.

Долученими позивачем страховими актами № 2394646-1 від 07 жовтня 2024р.; № 2394646-2 від 23.10.2024 р.; №2394646-3 від 05.11.2024 р. та платіжними інструкціями № 59200, № 59422 від 07.10.2024 р.; № 63248 від 23.10.2024 р.: № 64754 від 05.11.2024 р. доведено факт виплати ФОП ОСОБА_3 ПрАТ «СК «ВУСО» грошових коштів у розмірі 110 779, 60 грн.

Відповідно до інформації із ЄЦБД МТСБУ цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 219726812, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн., франшиза - 2 500,00 грн.

На підставі заяви страхувальника ОСОБА_2 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з заявою на виплату страхового відшкодування. 24 жовтня 2024 року.

Згідно наданих страхового акта № ОЦВ-Р-Х24-13-17387/1 та розрахунком страхового відшкодування ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату позивачу57 362, 35 гривень, що підтверджено у справі довідкою-підтвердженням надходження коштів № 6226/2024 від 17 грудня 2024 року.

Згідно наданого розрахунку страхового відшкодування, дійсна вартість автомобіля NISSAN Rogue, 2018 року випуску, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , встановлена 669 000 гривень. Знос транспортного засобу на день страхового випадку становить 55%; вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються 106 705, 05 гривень, вартість деталей, що замінюються без врахування зносу 85 168, 55 гривень, вартість деталей що замінюються з врахуванням зносу 38 325, 85 гривень, вартість відновлювальних робіт 13 081,50 гривень; вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту 8455 гривень; розмір матеріального зббитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються 59 862, 35 гривень; франшиза 2500 гривень; сума страхового відшкодування 57362, 35 гривень.

ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Так, згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини, у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які на період спірних правовідносин і до 01 січня 2025 року врегульовувались Законом України № 1961-IV від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

У відповідності стаття 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 Закону , страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

На підставі п.9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ч.2 п.12.1 статті 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За п.22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі статті 28 Закону , шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна або сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Крім того, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У Постанові Верховного Суду України від 13 березня 2018 року із справи № 910/9396/17 встановлено, що спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Суд, дослідивши матеріали справи, констатує наявність деліктного зобов`язання між сторонами. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 статті 1187 ЦК України покладає обов`язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, на особу, яка володіє цим транспортним засобом.

Судом достовірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Rogue, власником якого є страхувальник позивача, та автомобіля Peugeot Expert, яким керував відповідач ОСОБА_1 , відбулася 11 вересня 2024 року в місті Львів. Факт вини відповідача підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом), складеним учасниками відповідно до статті 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ОСЦПВВНТЗ), де ОСОБА_1 визнаний винною особою. Відповідач, не надавши жодних доказів на спростування своєї вини, відповідно до презумпції вини, передбаченої цивільним законодавством, зобов`язаний нести відповідальність за заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що між позивачем (ПрАТ «СК «ВУСО») та потерпілою особою ( ОСОБА_2 ) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № -14-01 від 29.08.2024 року.

На підставі належним чином оформлених документів СТО (рахунку-фактури, наряду-замовлення та видаткової накладної) встановлено, що фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Rogue склала 110 779,60 грн.. Позивач, виконуючи свої договірні зобов`язання, здійснив повну виплату цієї суми, що підтверджується страховими актами та платіжними інструкціями, долученими до справи.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату за договором майнового страхування, переходить право вимоги (суброгація) до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої виплати. Таким чином, позивач набув право вимоги до винної особи відповідача, ОСОБА_1 , в межах суми 110 779, 60 грн.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» за договором ОСЦПВВНТЗ (Поліс ЕР 219726812) з лімітом відповідальності 160 000,00 грн. та франшизою 2 500,00 грн.

Позиція відповідача та його представника ґрунтується на хибному тлумаченні норм права, а саме на тому, що оскільки ліміт відповідальності (160 000,00 грн.) перевищує фактичний розмір шкоди (110 779,60 грн.), то страховик відповідача (ПАТ НАСК «ОРАНТА») мав здійснити виплату у повному розмірі фактичної шкоди.

Суд відхиляє ці заперечення, виходячи з наступного.

Позивач (страховик КАСКО) правомірно відповідно до умов свого договору здійснив виплату без урахування зносу деталей та матеріалів (п. 5.1 Договору страхування), забезпечуючи повне відновлення майна Страхувальника.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, здійснюється з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що ПАТ НАСК «ОРАНТА» правомірно здійснило розрахунок та виплату з урахуванням зносу.

У межах мотивів суду та при вирішенні спірного питання щодо обсягу відповідальності ПАТ НАСК «ОРАНТА» (страховика цивільної відповідальності Відповідача), суд встановив, що ця страхова компанія діяла відповідно до приписів статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка вимагає відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом, виключно з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з наданим розрахунком страхового відшкодування, дійсна вартість автомобіля NISSAN Rogue була встановлена у розмірі 669 000 гривень, при цьому знос транспортного засобу на день страхового випадку склав 55% (0,55). Відповідно до цього розрахунку, загальна вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становила 110 779,60 грн. (з яких вартість деталей, що замінюються, становила 85 168,55 грн.). Однак, застосувавши показник зносу, вартість деталей, що замінювалися, була зменшена до 38 325, 85 грн.. Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, що підлягав відшкодуванню в рамках ОСЦПВВНТЗ (з урахуванням зносу деталей та додаванням вартості робіт і матеріалів), був визначений у сумі 59 862,35 грн. (що є сумою 38 325,85 грн. (вартість деталей зі зносом) + 13 081,50 грн. (вартість відновлювальних робіт) + 8 455,00 грн. (вартість матеріалів)). Фінальна сума страхового відшкодування, фактично виплачена ПАТ НАСК «ОРАНТА» позивачу 24 жовтня 2024 року, склала 57 362,35 грн., яка була отримана шляхом відрахування встановленої полісом франшизи у розмірі 2 500,00 грн. від розміру матеріального збитку (59 862,35 грн. - 2 500,00 грн. = 57 362,35 грн.).

Саме через це правомірне застосування норм Закону про ОСЦПВВНТЗ виникла різниця між фактичними збитками, понесеними позивачем (110 779,60 грн.), та сумою, покриття якої здійснив страховик цивільної відповідальності відповідача.

За загальним правилом, встановленим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується у повному обсязі.

Положення статті 1194 ЦК України чітко встановлюють, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У даному випадку, різниця між фактичними збитками, понесеними позивачем внаслідок суброгації, та сумою, виплаченою страховиком цивільної відповідальності відповідача, становить: 110 779,60 грн. - 57 362, 35 = 53 417,25 грн.

Таким чином, саме відповідач, як особа, винна у завданні шкоди, і на підставі статтей 993, 1194 ЦК України, статті 108 Закону України «Про страхування» зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю, яка виникла через застосування ПАТ НАСК «ОРАНТА» методики розрахунку з урахуванням фізичного зносу.

Цей висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (зокрема, у справі № 910/9396/17 та інших), згідно з якою спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

На підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами. Заперечення відповідача не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють відносини ОСЦПВВНТЗ та деліктну відповідальність.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3 028,00 грн., підлягають стягненню з відповідача як сторони, проти якої ухвалено судове рішення.

Керуючись ст.ст.12,13,141,258-259,280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Національна Страхова Компанія «ОРАНТА»», про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з ОСОБА_1 завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 53 417 (п?ятдесят три тисячі чотириста сімнадцять) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», юридична адреса, місцезнаходження за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Національна Страхова Компанія «ОРАНТА»», юридична адреса, місцезнаходження за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд.7-Д, ;

Суддя Ігор ВІТЕР