УХВАЛА

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 2-2164/11

провадження № 61-4912св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні питання про самовідвід судді Фаловської Ірини Миколаївни від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, виселення за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року в складі судді Чернявскої Л. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року в складі колегії суддів Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н. А. 13 вересня 2004 року, зареєстровану в реєстрі за № 6036, видану від його імені на ім`я ОСОБА_2 для продажу квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Беззубою Н. А. 16 вересня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 4397, згідно з яким він продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 24 вересня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 12942, згідно з яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

- виселити ОСОБА_5 з квартири

АДРЕСА_2 .

07 лютого 2005 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов задоволено.

22 вересня 2005 року ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2005 року залишено без змін.

10 серпня 2007 року ухвалою апеляційного суду Харківської області касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2005 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2005 року залишено без змін.

19 лютого 2009 року ухвалою Верховного Суду України скаргу ОСОБА_5 задоволено частково; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2005 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2005 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2007 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, скаргу ОСОБА_4 відхилено.

29 вересня 2009 року ухвалою Верховного Суду України закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2005 року.

26 березня 2010 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси за заявою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 у порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

09 лютого 2011 року ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року залишено без змін.

26 лютого 2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н. А. 13 вересня 2004 року, зареєстровану в реєстрі за № 6036, видану від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 для продажу квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Беззубою Н. А. 16 вересня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 4397, згідно з яким ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. 24 вересня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 12942, згідно з яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Виселено ОСОБА_5 з квартири

АДРЕСА_2 разом з усіма проживаючими в цій квартирі особами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

10 квітня 2019 року постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М. касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року залишено без змін, поновлено виконання судових рішень.

18 липня 2019 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року подано ОСОБА_8

02 серпня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року повернуто заявнику.

19 вересня 2019 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року подано ОСОБА_3

11 листопада 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_5 померла.

03 червня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду провадження в справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступника ОСОБА_5

18 червня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду провадження в справі поновлено.

07 грудня 2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до участі в справі як правонаступників відповідачки ОСОБА_5

24 жовтня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

15 квітня 2025 року представник ОСОБА_6 - адвокат Доніна Л. А. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного судум. Одеси від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

28 квітня 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано справу із Приморського районного суду м. Одеси.

22 липня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи розподілена колегії суддів у складі Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

Суддя Фаловська І. М. заявила про самовідвід задля недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи, зокрема в сторін та сторонніх спостерігачів, сумніви щодо неупередженості судді та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду.

Перевіривши наведені суддею на обґрунтування заяви про самовідвід доводи, Верховний Суд виснував про їх задоволення, з огляду на таке.

Частиною першою статті 39 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з частиною четвертою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участь в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за об`єктивного підходу до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення в справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення в справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення в справі «Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення в справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення в справі «Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення в справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр.

Згідно з частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Суддя Фаловська І. М. брала участь у вирішенні цієї справи під час ухвалення постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, в складі колегії суддів досліджувала обґрунтованість позовних вимог та доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про її добросовісність як останнього набувача, про наявність волі ОСОБА_1 на продаж спірної квартири. Подібні доводи містить і касаційна скарга ОСОБА_6 , яка є правонаступницею ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що в судді Фаловської І. М. вже сформована правова позиція в справі щодо вирішення спору, з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати сумніви щодо неупередженості судді і забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду, колегія суддів висновує про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Фаловської І. М. про самовідвід.

Керуючись статтями 33, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Фаловської Ірини Миколаївни про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Фаловську Ірину Миколаївну від участі в розгляді справи № 2-2164/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступниками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, виселення за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року в складі судді Чернявскої Л. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року в складі колегії суддів Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.

Справу № 2-2164/11 передати на автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська