_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/6303/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мальованого В.О.

за участю секретаря Кочіашвілі А.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в особі представника звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 172740,00 грн., посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Та стягнення судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн , та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Крім того просить в порядку ч.ч.10,11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_2 на користь ТОВ ФК «Фінтраст Україна».

В обґрунтування позовних вимог зазначено. 14.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4888657, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 25 000,00 гривень на умовах строковості , зворотності , платності.

15.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4888657 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.08.2024 року, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 2000.00 грн.

Кредитний договір та додатковий договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 29116.

Кошти були надані шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Відповідно до договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» . Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 172740,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 27000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 93090,00 грн,, заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в сумі 52650,00 грн.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 09.10.2025 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2025 року витребувано від АТ «Ощадбанк» інформацію щодо підтвердження належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжної картки № НОМЕР_1 , та підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) 14.08.2024 коштів в сумі 25000,00 грн. та 15.08.2024 коштів в сумі 2000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек». 30.10.2025 на адресу суду надійшла витребувана інформація від АТ «Ощадбанк».

У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 26.11.2025 надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , поданий представником ОСОБА_3 , за яким відповідач визнає позовні вимоги частково, в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 27000,00 грн. визнає, в іншій частині позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що не заперечує факту отримання кредитних коштів в сумі 27000,00 грн., проте стверджує , що вона договір позики не підписувала, а тому не мала можливості ознайомитися з його умовами та додатками у яких передбачені штрафні санкції та проценти. Заява про отримання кредиту не містить вичерпної інформації про умови кредиту. Ознайомлення з анкетою-заявою не передбачає ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг. В анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки, за порушення зобов`язання , не зазначено усі розміри процентних ставок , умов їх застосування , штрафу, пені , комісії. Також їй не було надано для ознайомлення паспорт споживчого кредиту , вважає , що надання кредиту здійснено з порушенням умов його надання, тому стверджує, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору , яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами , а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 93090,00 грн., та нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в сумі 52650,00 грн. Крім того відповідач зазначає , відповідно до ст.18 закону України «Про захист прав споживачів» продавець ( виконавець , виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови , які є несправедливими , якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вважає , що в договорі умови нарахування відсотків є несправедливими і такими , що порушують цей баланс на користь кредитора, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог , щодо стягнення з неї нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. 28.11.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивача зазначає , що 14.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 4888657 про надання коштів на умовах споживчого кредиту . За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту кредит, сума кредиту складає 25000,00 грн., строк кредиту 360 днів: з 14.08.2024 року по 08.08.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка, яка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Відповідач, оформлюючи кредитний договір на Вебсайті ТОВ «Лінеура Україна» https:/credit7.ua, в тому числі через Мобільний додаток «Credit7» зареєструвалася та створила електронний кабінет, до якого надходить текст Кредитного договору та де вона має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Відповідач ознайомлений з оригіналом кредитного договору та паспорту споживчого кредиту і таким чином було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 4888657 та Додатковий договір від 15.08.2024 року., про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору № 4888657 від 14.08.2024 та Додаткового договору від 15.08.2024 року здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна». 31.03.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтранс Капітал» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4888657 від 14.08.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 145 740,00 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 93090 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у сумі 52 650,00 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, у поданому відзиві просили розглядати справу за їх відсутності. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Судом встановлено, що 14.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4888657, відповідно до якого Кредитор надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 25000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за 1,5 % в день. 15.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4888657 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.08.2024 року, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 2000.00 грн. Кредитний договір та додатковий договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 29116. Грошові кошти перераховано на картку споживача № НОМЕР_1 , що обумовлено сторонами в договорі. Відповідач, підписавши вказаний договір за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора, прийняла на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами. Дані обставини підтверджуються копією договору №4888657 від 14.08.2024, та Додатком №1 ( графік платежів і таблиця обчислення загальної вартості кредиту) , які долучені в якості доказів до справи. Первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 27000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідками ТОВ «Пейтек» та відомостями наданими на запит суду АТ «Ощадбанк» від 23.10.2025. Так , згідно довідки АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 на яку 16.08.2024 дійсно надійшло зарахування коштів в сумі 25000,00 грн., та 18.08.2024 надійшло зарахування в сумі 2000,00 грн. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в загальній сумі 27000,00 грн. на свою платіжну картку також не оспорюється і визнається відповідачем.

Відповідно до договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором № 4888657 від 14.08.2025 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в сумі 133590,00 грн., з яких 27000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту 93090,00 грн, , заборгованості за процентами , 13500,00 штрафні санкції нараховані ТОВ «Лінеура Україна», що підтверджується копією договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 та витягом з реєстру боржників від 31.03.2025 , що є додатком до даного договору факторингу. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в межах строку дії кредитного договору з дати договору факторингу донарахувало боржнику ОСОБА_1 відсотки за 130 календарних дні в сумі 52650,00 грн.. Таким чином відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 186240,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 27000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 93090,00 грн, штрафні санкції нараховані первісним кредитором в сумі 13500,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в сумі 52650,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» та розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Позивач в своєму позові не заявляє вимог про стягнення штрафних санкцій нарахованих первісним кредитором в сумі 13500,00 грн. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір та додатковий договір. Кредитний договір та додатковий договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором 29116. ОСОБА_1 в ході оформлення кредитного договору на Вебсайті ТОВ «Лінеура Україна» https:/credit7.ua,через Мобільний додаток «Credit7» , отримала на свій електронний кабінет текст Кредитного договору та мала змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» тощо, тому суд вважає , що відповідач була ознайомлена з оригіналом кредитного договору та паспорту споживчого кредиту , умовами надання кредиту , в тому числі і розміру процентної ставки та порядку нарахування процентів. Пунктом 1.4.1 Договору передбачено стандартну процентну ставку , яка становить 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту , вказаного в п.1.3 Договору. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4888657 від 14.08.2024 року. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, розмір яких визначається договором. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

При розгляді справи ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином заперечення відповідача щодо не ознайомлення з умовами кредитного договору , в тому числі і з розміром процентної ставки та умовами нарахування процентів і відповідно неправомірності нарахування таких процентів за кредитним договором є безпідставними , оскільки повністю спростовуються дослідженими судом доказами. Судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносив платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем, який суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Крім того суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Лінеура Україна» і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором. Вище викладені обставини повністю підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами , які є належними та допустимими і повністю спростовують доводи відповідача викладені у відзиві. Натомість відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позову не надав доказів , які б спростовували доводи позивача. На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 172740,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 27000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 93090,00 грн, , заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в сумі 52650,00 грн. Що стосується зазначення в рішенні суду про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, в порядку частин 10 та 11 ст.265 ЦПК України, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до моменту виконання рішення суду та стягнення отриманої суми з відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу. Правова мета приписів частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Із правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 слідує , що положення частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України закріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами. Застосування частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків. Таким чином можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення. При розгляді даної цивільної справи, судом вирішувалося питання про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування і не вирішувалося питання щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому відсутні підстави для застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат позивачем до суду надано: - копію договору про надання юридичних послуг №10/12-2024 від 10.12.2024; - копія заявки № 10898 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024; - акт прийому-передачі виконаних робіт адвоката №10898 від 22.09.2025 на суму 10000,00 грн.; - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 на ім`я Столітній М.М. Відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов частково задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16 525, 526, 530, 627, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково . Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Фінтраст Капітал» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.Загородня 15 оф.118/2) заборгованість за договором № 4888657 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.08.2024 в розмірі 172740 (сто сімдесят дві тисячі сімсот сорок) гривень 00 копійок, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом у розмірі 27000,00 грн.; суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 93090,00 грн.; суми заборгованості за процентами, нарахованими товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Фінтраст Капітал» у розмірі 52650,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Фінтраст Капітал» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.Загородня 15 оф.118/2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., а всього 12422 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.12.2025 року.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.Загородня 15 оф.118/2 .

Відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В. О. Мальований