Справа № 464/6645/25
пр.№ 2/464/2858/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 33520, 00 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років у розмірі 2000 грн., щомісячно. 04.02.2019 року Львівським апеляцйний судом винесено постанову, якою рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2018 року змінено, збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина у розмірі 8000 грн. В решті рішення суду залишено без змін. В подальшому у зв`язку із невиконанням у повному обсязі зобов`язань по сплаті аліментів позивач неодноразово зверталася до суду із позовом про стягнення пені за несплату аліментів. Після ухвалення рішення судом відповідач заборгованість сплачував. Вказала, що сума пені нарахованої за період з 01.04.2025 по 17.09.2025 по аліментах на утримання сина ОСОБА_4 становить 35520, 00 грн. Просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2025 року таку передано на розгляд судді Мичка Б.Р.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації).

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2016 року позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.09.2018 року змінено. Збільшено розмір аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 з 5000 грн. до 8000 грн. щомісячно. В решті рішення залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця Франківського ВДВС від 18.06.2019 року прийнято виконавче провадження №58610241 по вищевказаному рішенні суду.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.11.2020 року у справі №464/3653/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 01.03.2020 року по 08.07.2020 року в розмірі 17120, 00 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17.03.2021 року у справі №464/7346/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з 01.08.2020 року по 17.12.2020 року в розмірі 27360, 00 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22.01.2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 267520, 00 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03.06.2025 року у справі №464/2263/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 38400, 00 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості від 17.03.2025 року по аліментах у виконавчому провадженні № 58610241 станом на 28.02.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина становить 448000, 00 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 58610241 станом на 01.09.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина становить 496000, 00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За загальними положеннями цивільного законодавства неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання (ст.549 Цивільного кодексу України). Завдання неустойки сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку. Таким чином, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від виконання обов`язку, у даному випадку - сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зроблено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

При цьому, положення Сімейного кодексу України не визначають випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, у даному випадку відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

У даному випадку, суд вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день її прострочення, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.

Позивачем з врахуванням вищевикладеної методику обчислення неустойки та врахування положень ст.196 Сімейного кодексу України надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір пені за період з 01.04.2025 по 17.09.2025 становить 35520, 00 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, провадження № 61-18434св21).

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35520, 00 грн.

Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги № 07/06 від 07.06.2018, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Манукян М.А., з додатком № 3 до зазначеного Договору, де зазначено, що сума гонорару адвоката за підготовку та подання до суду даної позовної заяви становить 8 000 грн.; квитанції до прибуткового ордера № 22 від 17.09.2025, відповідно до якої зазначену суму грошових коштів в повному обсязі сплачено позивачкою за надані юридичні послуги. У зв`язку з цим, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, такі витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Окрім того, відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) зі плати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.04.2025 року по 17.09.2025 року у розмірі 35520, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 15 грудня 2025 року.

Суддя Мичка Б.Р.