Провадження № 2/369/938/25
11.12.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря Іларіонова І.О.,
У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , далі ОСОБА_1 ) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ТОВ «Петрівський квартал 2», третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та «Петрівський квартал 2» було укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , згідно умов якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , під`їзд 2.
Відповідно до п.п. 2.4 Договору купівлі-продажу майнових прав від 04 лютого 2019 року орієнтовний строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації - 02 квартал 2021 року.
Згідно п. 2.1 Договору, ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» зобов`язувалась передати, а позивач прийняти та оплатити Дериватив з характеристиками які визначені в цьому ж пункті.
Згідно п. 2 цього Додатку № 1, усі зобов`язання Покупця (позивач) будуть повністю виконані після сплати Продавцю, а саме ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» ціни Деривативу, яка встановлена у п. 3.1 Договору.
Як зазначає позивач, ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» зобов`язання, взяті на себе вищевказаними договорами не виконали.
У зв`язку із порушенням умов Договору щодо строків готовності об`єкту до експлуатації, відповідачі неналежним чином не виконують зобов`язання за договорами купівлі-продажу деривативу та майнових прав, не здійснюють будівництво об`єкта нерухомості, Позивач звертається до суду з позовом про припинення правовідносин за договорами, стягнення оплачених нею коштів та просить суд:
1. Розірвати договір №125/БХ15/2 купівлі-продажу майнових прав на квартиру укладений 04 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» на квартиру АДРЕСА_2 , під`їзд 2.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
У судове засідання відповідач ТОВ «Петрівський квартал 2» не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У судове засідання відповідач ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до п.2.1 Договору продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити Дериватив з визначеними у цьому пункті характеристиками.
Відповідно до п. 2.3. цей Договір реєструється на Товарній біржі «ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ» у повній відповідності з вимогами чинного законодавства України до даного правочину.
Пункт 4.2. Ціна деривативу встановлена в доларах США та оплачується в національній валюті України - гривні. Сторони прийшли до згоди: Встановити з 04 лютого 2019 року по 05 лютого 2019 року включно обмінний курс української гривні до долару США на рівні 25. Після сплину вищеозначеного терміну, встановити обмінний курс української гривні до долара США, згідно з офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, встановленим НБУ, на дату зарахування коштів на рахунок Продавця, якщо іншого не передбачено внутрішніми наказами Продавця. Обмінний курс української гривні до долара США, згідно внутрішніх наказів Продавця не може перевищувати офіційний обмінний курс української гривні до долара США, встановлений НБУ на дату зарахування коштів на рахунок Продавця.
Відповідно до п. 5.1. Продавець зобов`язується передати Покупцю Дериватив після підписання цього Договору шляхом укладення Акту прийому-передачі деривативу. Акт прийому-передачі деривативу підписується Сторонами в момент укладення цього Договору. Підтвердженням Права Покупця на Дериватив є Акт прийому-передачі Деривативу, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.2. Договору). Зобов`язання Продавця щодо передачі Покупцю Деривативу згідно п. 5.1. цього Договору вважаються виконаними з моменту передачі Деривативу Покупцю на підставі Акту прийому-передачі Деривативу (п.5.3 Договору).
Відповідно до п. 8.4. Договору, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії Договору, реалізується через підписання Сторонами Додаткової угоди про розірвання Договору.
04 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Петрівський квартал 2» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , під`їзд 2.
За п.1.1. цього Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та у відповідності до п. 1 ст. 6 та ст. 656 ЦК України, Продавець зобов`язувався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язувався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_4 та оплатити Ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.2.1. Договору №125/БХ15/2 майнові права на квартиру являють собою права на отримання у власність квартири із визначеними у цьому пункті характеристиками.
Пунктом 2.4 Договору №125/БХ15/2 визначено, що орієнтовний строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації 02 квартал 2021 року.
Пунктом 4.2. цього ж договору передбачено, що продавець бере на себе зобов`язання забезпечити дійсність проданих покупцю майнових прав на квартиру протягом строку дії цього договору шляхом забезпечення будівництва Об`єкта будівництва та готовності його до експлуатації.
Пунктом 4.5 Договору передбачено, що відмова Покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана Продавцеві у будь-який момент строку дії Договору, реалізується через підписання Сторонами додаткової угоди про розірвання договору.
На виконання умов вищевказаних договорів, на користь ТОВ «Петрівський квартал 2» були сплачені грошові кошти у розмірі 296875,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями дублікатів квитанцій.
Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що об`єкт будівництва наразі не побудований.
Позивач, з`ясувавши, що будівництво не ведеться та не буде завершено у строки, визначені договорами, скористався своїм правом на відмову від подальшого виконання договорів купівлі-продажу деривативу та майнових прав на квартиру та їх розірвання.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Щодо вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що відповідачі не виконують взяті на себе обов`язки, передбачені умовами укладених договорів, та не підписують угоди про розірвання цих договорів, а тому просив розірвати вказані договори.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до частин 2, 3 ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.
Відповідно до ст. 610, п.1. ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
З огляду на викладене, встановивши обставини справи, проаналізувавши умови оспорюваних договорів та провівши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, з урахуванням того, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо розірвання укладених між ними договорів, їх умов, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених договорами, для їх розірвання у судовому порядку. При цьому суд враховує, що об`єкт будівництва не побудований та не введений в експлуатацію.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на ті обставини, що він бажає розірвати укладений договір та повернути сплачені кошти, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань.
Таким чином, через істотне порушення відповідачем умов договору позивач не отримав у власність проінвестований об`єкт нерухомості в строк, обумовлений договором, тобто на що він розраховував під час укладення договору, внаслідок чого його права були порушені, тому наявні правові підстави для розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року.
З огляду на викладене, позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, на які посилається позивач, підтверджені належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, і права позивача підлягають захисту в обраний ним спосіб, а отже, суд приходить до висновку про необхідність розірвати у судовому порядку спірний договір.
Щодо вимог позивача про стягнення коштів, сплачених на виконання спірних договорів, суд зазначає наступне.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав від 04 лютого 2019 року ціна майнових прав на квартиру визначена в іноземній валюті доларах США, та становить 11 875 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) доларів 00 центів США, що на момент укладення договору еквівалентно 296875,00 грн. При цьому сторони погодили, що розрахунки здійснюються у національній валюті України - гривні, виходячи з обмінного курсу гривні до долара США, визначеного у договорі.
Таким чином, грошове зобов`язання сторін виражене в іноземній валюті (доларах США) підлягає виконанню у гривнях за офіційним курсом національної валюти до долара США на день виконання зобов`язання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України.
З огляду на те, що договір між сторонами розірвано, а грошове зобов`язання відповідачем не виконано, суд виходить із необхідності повернення позивачу еквіваленту сплачених коштів у доларах США за офіційним курсом Національного банку України станом на день звернення до суду, а саме на 25 серпня 2023 року, який становить 36,5686 грн за 1 долар США. Виходячи з цього, сума, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 434 252,13 грн.
Щодо стягнення з Відповідача ТОВ «Петрівський квартал 2» на користь Позивача Сидоренка 3 % річних.
Стаття 625ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Щодо вимог про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.
Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закону) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктами 18, 22 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Статтею 1-1 Закону передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено певних меж його дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних споживчих правовідносинах такої слабшої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), виконання робіт, надання послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Такі відносини можуть виникати з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать закону.
Так, оскільки договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року був укладений фізичною особою з метою набуття у кінцевому результаті права власності на квартиру у багатоквартирному житловому будинку для власних потреб, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , посилаючись на порушення встановленого у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року орієнтовного строку введення об`єкта в експлуатацію (пункт 2.4. договору) просив застосувати до відповідача відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Приписи статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Поряд з цим, продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (п. 18 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону).
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).
У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а у зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності.
Зазначене цілком відповідає характерним ознакам договору купівлі-продажу. Отже спірний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 лютого 2019 року не є договором підряду чи договором про надання послуг.
Сторони погодилися з такими умовами договору, заперечень щодо їх формулювань не висловлювали, в судовому порядку, у тому числі в межах справи не заявляли про недійсність умов зазначеного вище договору купівлі-продажу.
Отже, відсутні правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів.
Таким чином, зміст договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами не виникло правовідносин з надання послуг або виконання робіт, предметом договору були майнові права на квартиру.
Враховуючи те, що за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 лютого 2019 року відповідач не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги позивачу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ «Петрівський квартал 2», яке виступає продавцем майнових прав у спірних правовідносинах, до відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).
Щодо посилань представника позивача на встановлений сторонами строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Враховуючи викладене, суд вважає, що строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року конкретно не визначений, так як в п. 2.4. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна дата прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 752/7721/15-ц (провадження № 61-4139св18).
Встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ «Петрівський квартал 2». Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).
Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 липня 2020 року в справі №369/6303/19 (провадження № 61-6531св20), відповідно до яких встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 534,31 грн.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 15, 16, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 247, 259, 263-268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до ТОВ "Петрівський квартал 2 ", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген", про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення грошових коштів, - задовольнити частково.
Розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» на користь ОСОБА_1 суму сплачених коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №125/БХ15/2 від 04 лютого 2019 року в розмірі 434 252 (чотириста тридцять чотири тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 13 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» судовий збір у розмірі 4 534 (чотири тисячі п`ятсот тридцять чотири) грн. 31 коп.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .
Інформація про третю особу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», ЄРДПОУ: 36003268, адреса місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 2В, оф. 31.
Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА