Справа № 342/567/25
Провадження № 2/342/487/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю:

секретаря судового засідання Малик Г.В.,

представника позивача Паньківа В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,

в с т а н о в и в:

Адвокат Паньків В.Д. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та просить визначити позивачу додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що дід позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно.

На час смерті ОСОБА_3 у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , де і проживає по даний час.

У квітні 2025 року мама позивача із його братом у житловому будинку діда ОСОБА_3 , під час переглядання родинних фотографій та документів, виявили заповіт, складений ОСОБА_3 на ім`я позивача. Даний заповіт посвідчений секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 28.01.2014, зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за №1.

Про існування заповіту позивачу не було відомо, оскільки ОСОБА_3 помер раптово та не встиг повідомити про складений заповіт.

У травні 2025 року брат позивача ОСОБА_6 , на підставі довіреності звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття позивачем спадщини. Однак, нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини.

Причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач вважає поважними, оскільки не проживав зі спадкодавцем в одному господарстві та не знав про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 на його ім`я.

Ухвалою суду від 17.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідачка жодне судове засідання не з`явилася, повідомлялася у встановленому законом порядку: повістка про виклик до суду на 13.10.2025 надіслана відповідачці за адресою місця її проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повернута до суду без вручення адресату. Оскільки судова повістка надсилалася відповідачці на відому суду адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає.

Про виклики до суду на 30.10.2025, 17.11.2025, 19.11.2025 та на 03.12.2025, відповідачка повідомлена через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідачка про причини неявки у судові засідання суд не повідомляла, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, отже, вважається такою, що не з`являлася у судові засідання без поважних причин.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки.

У судових засіданнях представник позивача підтримував позовні вимоги з наведених у позові підстав, позов просив задовольнити.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача адвоката Паньківа В.Д., дослідивши надані матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що він, дізнавшись про заповіт, складений ОСОБА_3 на його користь, 26.05.2025 через ОСОБА_6 , який діяв в його інтересах, звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. з метою подання заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріус роз`яснив, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, позивачу необхідно звернутися до суду, про що свідчить копія повідомлення приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. від 26.05.2025 № 132/01-16.

За заповітом, посвідченим 28 січня 2014 року секретарем Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі для реєстру нотаріальних дій за № 1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , усю спадщину, права, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому заповів своєму онуку ОСОБА_1 , 1991 року народження, який проживає по АДРЕСА_2 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 55666133 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78890838, виданої 25.10.2024 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 81 рік у с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 13 березня 2014 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 травня 2025 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23 травня 2025 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 21 від 23 грудня 1991 р., його батьками є: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Батьки позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 1 від 20.01.1990, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 20 січня 1990 р. Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5, сформованого 23 травня 2025 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стверджується, що батьками батька позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 , актовий запис № 9 від 16 лютого 1966 р.

ОСОБА_3 , 1932 року народження, та відповідачка ОСОБА_10 , 1941 р.н., були подружжям, актовий запис № 3 від 24.01.1958, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 01 лютого 1958 р. виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Отже, позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України).

У статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Виникнення у нього права на спадкування за законом залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується копією довідки № 23-230, виданої 06.06.2025 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно копії витягу з реєстру Городенківської територіальної громади № 2023/007180059, сформованого 15.07.2023, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 22.06.2023 зареєстрований за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач не проживав постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки, як зазначив у позові, йому не було відомо про наявність заповіту, складеного на його користь.

На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 постійно проживала його дружина відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Оскільки на час смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) їй виповнилося 72 роки, то відповідно до ст.75 СК України, ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона вважається непрацездатною особою.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно копії спадкової справи № 266/2024, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., відповідачка ОСОБА_2 , прийнявши спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, 25.10.2024 подала приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна, що належало спадкодавцю, та про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 08 червня 1995 року Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис № 18 від 08 червня 1995.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд звертає увагу на те, що законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Зазначені правила не залежать від того, чи здійснюється спадкування за заповітом або за законом.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 631/970/17 (провадження № 61-12984св20) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У справі, яка переглядається, суди не взяли до уваги, що позивач знала про відкриття спадщини і, як спадкоємець за законом першої черги, яка на час смерті спадкодавця не проживала з ним, для прийняття спадщини мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог частини першої статті 1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробила».

Суд зауважує, що позивачем не зазначено у позовній заяві, що йому не було відомо про смерть спадкодавця ОСОБА_3 та про відкриття спадщини.

Позивач, як на поважну причину неподання заяви про прийняття спадщини в установлені законом строки, посилається на необізнаність про існування заповіту, складеного спадкодавцем на його ім`я.

Частиною 1 ст.1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Враховуючи те, що батько позивача ОСОБА_7 - син спадкодавця ОСОБА_3 вже помер на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_12 , тому, відповідно до ст.1266 ЦК України, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його онук позивач ОСОБА_1 .

Отже, позивач за правом представлення є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, оскільки на час смерті діда ОСОБА_3 його батько син спадкодавця ОСОБА_7 помер.

За таких обставин, незалежно від обізнаності позивача про наявність заповіту, складеного на його ім`я, ОСОБА_1 , для підтвердження наміру прийняти спадщину на підставі статей 1269, 1270 ЦК України, мав звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, де зазначено, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

З урахуванням викладеного суд робить висновок про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки необізнаність особи, яка є спадкоємцем за законом, про існування заповіту, складеного на його ім`я, не може вважатися поважною причиною неподання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом в передбачений законом строк, оскільки не свідчить про наявність істотних та непереборних перешкод для звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 76, 81, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- представник позивача адвокат Паньків Василь Дмитрович, адреса робочого місця адвоката: вул. Станіславська, 1, м. Городенка, Коломийськийрайон, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст судового рішення складено 11.12.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.