ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 626/2365/24

провадження № 61-13652св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне аграрно-орендне підприємство «Промінь»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мироненко Станіслав Станіславович, на постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П., від 30 вересня 2025 року, і виходив з такого.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАОП «Промінь» про повернення земельної ділянки площею 5,7212 га з кадастровим номером :08:000:0019, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Берестинського району Харківської області та скасування запису про державну реєстрацію права оренди ПАОП «Промінь» вказаної земельної ділянки відповідно до договору № 92 оренди земельної ділянки від 18 серпня 2004 року.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що за договором оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, укладеним між ПАОП «Промінь» в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , орендодавець

ОСОБА_2 передала в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0019 площею 5,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Договір оренди укладено строком до 31 грудня 2021 року. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом

від 12 липня 2023 року вона отримала у спадок після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0019 площею 5,7212 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області.

3. Оскільки вона була впевнена в тому, що строк дії договору оренди закінчився 31 грудня 2021 року та не мала наміру продовжувати оренду надалі з відповідачем після закінчення дії договору, звернулася до ПАОП «Промінь» і повідомила про небажання продовжувати з ним орендні відносини та вимагала повернення їй земельної ділянки.

4. У поверненні належної позивачці земельної ділянки відповідачем було відмовлено, оскільки договір оренди землі № 92 з первісним орендодавцем ( ОСОБА_2 ) було укладено не на 17 років, в чому була впевнена позивачка, а на 25 років, що підтверджується листом-відповіддю від 10 листопада 2023 року

№ 411.

5. Ознайомившись з копією спірного договору оренди земельної ділянки

№ 92, вона виявила, що договір містить виправлення в частині строку його дії. У ньому зазначено, що він укладається строком до 31 грудня 2029 року, що не відповідає дійсності. Така ж інформація щодо строку дії укладеного договору оренди землі міститься і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

6. Крім того, вона виявила, що у договорі оренди міститься підпис, який виконаний не спадкодавцем (орендодавцем) ОСОБА_2 , а іншою особою, оскільки вона, як її донька, може відрізнити дійсний підпис матері від підробленого.

7. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд: зобов`язати ПАОП «Промінь» повернути їй земельну ділянку площею 5,7212 га з кадастровим номером :08:000:0019, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Берестинського району Харківської області; скасувати запис про державну реєстрацію права оренди ПАОП «Промінь» земельної ділянки площею 5,7212 га з кадастровим номером :08:000:0019, яка розташована на території Кобзівської сільської ради Берестинського району Харківської області, відповідно до договору № 92 оренди земельної ділянки від 18 серпня 2004 року.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області у складі судді Рибальченко І. Г. від 10 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

9. Скасовано державну реєстрацію права оренди ПАОП «Промінь», , на земельну ділянку площею 5,7212 га, кадастровий номер :08:000:0019, що розташована на території Кобзівської сільської ради Берестинського району Харківської області, зареєстрованого у Красноградському відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис

від 18 серпня 2004 року за № 90.

10. Зобов`язано ПАОП «Промінь» повернути ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області

Момот С. В., площею 5,7212 га, кадастровий номер :08:000:0019, що розташована на території Кобзівської сільської ради Берестинського району Харківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

11. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

12. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка довела відсутність волевиявлення ОСОБА_2 (орендодавця) на укладення договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року строком до 31 грудня 2029 року. Оскільки ОСОБА_2 зазначений договір оренди з відповідачем не укладала і не підписувала, волевиявлення та наміру на його укладення не мала, інших осіб на вчинення правочину щодо належної їй земельної ділянки не уповноважувала, що зокрема підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, тому цей договір є неукладеним.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

13. Постановою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу ПАОП «Промінь» задоволено. Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

14. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що протягом тривалого періоду часу, починаючи з 2004 року, орендодавець беззаперечно отримував від ПАОП «Промінь» орендну плату за користування спірною земельною ділянкою. Зазначена обставина є достатнім доказом фактичного виконання сторонами умов договору та підтверджує існування між ними реальних договірних відносин. Окрім цього між сторонами було укладено низку додаткових угод від 10 червня 2013 року, 01 грудня 2013 року, 01 грудня 2015 року, 01 грудня 2016 року та 27 грудня 2019 року до договору оренди земельної ділянки № 92. Зазначені угоди містять підпис орендодавця, що підтверджує її волевиявлення на внесення відповідних змін до істотних умов договору. Факт укладення та належного виконання договору оренди земельної ділянки є доведеним належними і допустимими доказами, проте суд першої інстанції зазначеним доводам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Узагальнені доводи касаційної скарги

15. 02 листопада 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мироненко С. С., через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року та залишити в силі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року.

16. Підставами касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 380/715/19, від 05 серпня 2020 року у справі

№ 125/702/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що доказом відсутності волевиявлення щодо підписання договору оренди є саме висновок судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19117-24/18546-ПЧ. Безспірним доказом відсутності волевиявлення на передання земельної ділянки в оренду є акт приймання-передачі, у якому не вказано дати, ідентифікаційних даних земельної ділянки, що передається. Підпис в акті збігається візуально з тим, який визнано експертизою таким, що виконаний не ОСОБА_2 .

18. Позивачка вказує, що судом першої інстанції ґрунтовно досліджено таку складову правочину як «волевиявлення» на укладення договору, якого у ОСОБА_2 не було, отже державна реєстрація права оренди відповідача була правомірно скасована. Однак апеляційний суд дійшов протилежного немотивованого висновку.

19. Згідно з доводами касаційної скарги, додаткова угода від 10 червня

2013 року, що знаходиться у матеріалах справи, не містить пунктів щодо зміни строку дії договору, натомість саме по собі посилання на пункт 2.2.1 неукладеного договору не може ані змінити, ані підтвердити його, оскільки такого договору ніколи не існувало. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують волевиявлення ОСОБА_3 на підписання договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року строком

на 25 років та докази перерахування орендної плати орендарем ПАОП «Промінь».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 626/2365/24.

21. Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

22. У поданому відзиві на касаційну скаргу ПАОП «Промінь» посилається на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою. ПАОП «Промінь» використовує спірну земельну ділянку як орендар фактично з 2004 року по теперішній час, сплачує орендну плату, яку позивачка та її спадкодавець отримували, отже спірний договір вважається укладеним, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду. Звернувшись до суду з цим позовом позивачка діяла недобросовісно, оскільки ОСОБА_2 отримувала протягом 18 років, а ОСОБА_4 протягом 2 років орендну плату за користування земельною ділянкою, дозволяючи фактичне використання земельної ділянки орендарем, право якого було зареєстровано у відкритому реєстрі, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Земельна ділянка, кадастровий номер :08:000:0019, належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХР № 025684 від 16 січня 2003 року.

24. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 липня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Момот С. В., ОСОБА_1 отримала у спадок після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :08:000:0019 площею 5,7212 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області.

25. Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 проведено 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Момот С. В. Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, як державним реєстратором, номер запису про право власності 50967330, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233.

26. 21 січня 2022 року в Державному реєстрі речових прав зареєстровано державним реєстратором Лазрєвим Ю. О. Зачепільвської силищної ради Красноградського району Харківської області право оренди на підставі договору оренди землі № 90 від 18 квітня 2004 року, додаткових угод: від 01 грудня 2013 року, 01 грудня 2015 року, 01 грудня 2016 року, 27 грудня 2019 року,

за ПАОП «Промінь» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46356864 від 21 січня 2022 року).

27. Згідно з копією договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня

2004 року, між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» укладено договір оренди земельної ділянки строком до 31 грудня 2029 року. Договір зареєстрований 18 серпня 2004 року за № 90 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

28. Відповідно до акту передачі-прийому земельної ділянки згідно з договором оренди № 92 земельна ділянка ОСОБА_2 площею 5,7212 га ріллі із земель Кобзівської сільської ради була передана орендарю ПАОП «Промінь» згідно з планом (схемою) розміщення земельної ділянки на місцевості.

29. Згідно з додатковою угодою від 10 червня 2013 року про зміни до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, пункт 2.3.1 договору оренди викладено в наступній редакції: «За користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку орендну платну, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1, 756 складає 3 % від грошової оцінки». Строк оренди за пунктом 2.2.1 - 25 років з дати його реєстрації.

30. Додатковою угодою від 01 грудня 2013 року про зміни до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, пункт 2.3.1 договору оренди викладено в наступній редакції: «За користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку орендну платну, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1, 756 складає 4 % від грошової оцінки». Термін оренди за пунктом 2.2.1 - 25 років з дати його реєстрації.

31. 01 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» укладена додаткова угода про зміни до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, пункт 2.3.1 договору оренди викладено в наступній редакції: «За користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку орендну платну, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1, 756 складає 5 % від грошової оцінки». Термін оренди за пунктом 2.2.1 - 25 років з дати його реєстрації.

32. Відповідно до додаткової угоди про зміни до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, укладеної сторонами 01 грудня 2016 року, пункт 2.3.1 договору оренди викладено в наступній редакції: «За користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку орендну платну, розмір якої з урахуванням коефіцієнту 1, 756 складає 6,5 % від грошової оцінки». Доповнено договір пунктом 4.5 про те, що орендар має право самостійно без погодження з орендодавцем підвищувати процент нарахування розміру орендної плати. Знову у тесті додаткової угоди наголошено, що строк оренди за пунктом 2.2.1 становить 25 років з дати його реєстрації.

33. Додатковою угодою від 27 грудня 2019 року про зміни до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року пункт 2.3.1 договору оренди викладено в наступній редакції: «За користування вказаної в договорі земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю щороку орендну платну, розмір якої складає 18 348,00 грн». Доповнено договір пунктом 2.3 про те, що зміни розміру орендної плати здійснюється за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди між орендарем та орендодавцем. Зміни, внесені до цього пункту в попередніх додаткових угодах щодо одностороннього порядку збільшення розміру орендної плати, визнано такими, що не відповідають нормам закону та протирічать умовам самого договору.

34. Вказані додаткові угоди були підписані ОСОБА_2 .

35. Позивачка фактично підтверджує існування договірних правовідносин між померлою ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» щодо оренди спірної земельної ділянки, однак зазначає, що підпис у договорі № 92 від 18 серпня 2004 року, вчинений від імені ОСОБА_2 , виконано не нею особисто, а іншою особою.

36. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19117-24/18546-ПЧ Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 23 грудня 2024 року підпис у графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору № 92 оренди земельної ділянки від 18 серпня 2004 року, який зареєстровано у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 18 серпня 2004 року № 90, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Позиція Верховного Суду

37. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

38. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

39. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

40. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

41. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

42. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

43. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

44. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

45. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

46. Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою

47. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

48. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша

статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

49. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

50. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору оренди землі від 18 серпня 2004 року), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

51. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

52. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

53. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

54. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

55. При вирішенні спору у цій справі судами було встановлено, що сторонами надано копії договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» строком до 31 грудня 2029 року. Договір зареєстрований 18 серпня 2004 року за № 90 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

56. Відповідно до акту передачі-прийому земельної ділянки згідно з договором оренди № 92 земельна ділянка ОСОБА_2 площею 5,7212 га ріллі із земель Кобзівської сільської ради була передана орендарю ПАОП «Промінь» згідно з планом (схемою) розміщення земельної ділянки на місцевості.

57. 21 січня 2022 року в Державному реєстрі речових прав зареєстровано за ПАОП «Промінь» право оренди на підставі договору оренди землі № 90 від 18 квітня 2004 року, додаткових угод: від 01 грудня 2013 року, 01 грудня 2015 року, 01 грудня 2016 року, 27 грудня 2019 року.

58. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19117-24/18546-ПЧ від 23 грудня 2024 року підпис у графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору № 92 оренди земельної ділянки від 18 серпня 2004 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

59. Між ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь»було укладено низку додаткових угод від 10 червня 2013 року, 01 грудня 2013 року, 01 грудня 2015 року, 01 грудня 2016 року та 27 грудня 2019 року до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, у яких сторони, зокрема, підкреслили, що строк оренди за пунктом 2.2.1 становить 25 років.

60. Позивачка є спадкоємицею ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 липня 2023 року.

61. Позивачка стверджувала, що її мати ОСОБА_2 не підписувала договір оренди. Вона була впевнена в тому, що строк дії договору оренди закінчився 31грудня 2021 року.

62. Позивачка не заперечувала існування договірних правовідносин між померлою ОСОБА_2 та ПАОП «Промінь» щодо оренди спірної земельної ділянки, вважаючи, що строк оренди закінчується 31 грудня 2021 року. На неналежне виконання умов договору в частині сплати орендарем орендної плати не посилалася.

63. Слід звернути увагу, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-31595 св 18)).

64. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.

65. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Про це зазначено у постанові Великої Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц.

66. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

67. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

68. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, достатньо мотивовано виходив з того, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки між власником спірної земельної ділянки та орендарем з 2004 року існували договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, а власник земельної ділянки (мати позивачки) отримувала орендну плату з 2004 року.

69. Встановлені обставини свідчать про те, що між попереднім власником спірної земельної ділянки (спадкодавцем) та відповідачем фактично виникли та існували правові відносини щодо оренди землі, які визнавалися ОСОБА_2 , зокрема шляхом укладення додаткових угод до договору оренди земельної ділянки № 92 від 18 серпня 2004 року, отримання орендної плати й відсутності претензій з приводу користування ПАОП «Промінь» земельною ділянкою для сільськогосподарського виробництва. Вимог про припинення правовідносин за життя ОСОБА_2 не пред`являла.

70. Матеріали справи містять довідку про нарахування та видачу сум на земельну частку (пай) за період з 01 січня 2004 по 14 серпня 2024 роки, що знаходиться в оренді ПАОП «Промінь» та була видана позивачці на її запит. Вказана довідка відображає щорічну сплату та нарахування оренди за використання спірної земельної ділянки (а. с. 59, 60). Позивачкою не надано доказів на спростування вказаних обставин, а за життя її мати не висловлювала жодних претензій до орендаря щодо неналежного виконання договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, розмір якої за згодою сторін збільшувався.

71. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що її мати - ОСОБА_2 за життя не підписувала додаткові угоди до договору оренди, якими було підтверджено строк дії договору оренди - 25 років, а також збільшувалася орендна плата, яка і виплачувалася орендодавцю у збільшеному розмірі згідно з умовами додаткових угод.

72. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження

№ 14-446цс18).

73. Доводи касаційної скарги не містять аргументів щодо неправильно розрахунку та стягнення з позивачки судових витрат за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому в силу положень частини першої

статті 400 ЦПК України касаційним судом не надається оцінка висновкам апеляційного суду в зазначеній частині.

74. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскарженій постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків апеляційного суду, Верховний Суд, виходить з того, що у справі, яка розглядається, апеляційним судом надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

75. За встановлених у цій справі обставин апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

76. Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявниця послалася в обґрунтування доводів касаційної скарги.

77. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

78. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

79. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мироненко Станіслав Станіславович, залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович