Справа № 148/331/25
Провадження №2/148/324/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02 грудня 2025 року м. Тульчин Вінницька область

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, Тульчинська міська рада (як орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини, за участі: представника позивача ОСОБА_3 , представника органу опіки і піклування Тульчинської міської ради Наконечного В.В., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, Тульчинська міська рада (як орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 01.11.2018 зареєстрований шлюб в Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було складено актовий запис № 2514, та видано свідоцтво про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 01.11.2018.

Від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження - серія НОМЕР_2 виданого 30.09.2019 Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, де відомості про батьків містять: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , про що складено актовий запис № 192.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 522/2405/23 від 14.06.2023, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

З січня 2022 року і по теперішній час відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально не допомагає, не спілкується з дитиною та не телефонує. Останній раз відповідач бачив дитину, коли дитині було два роки, і з того часу місце перебування ОСОБА_2 невідоме.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що свідчить, про те, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. Всі питання щодо виховання, утримання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача.

Вказані обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивачки, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу).

Позивачка у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, відомостей про причини неявки суду не надала.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

Представник органу опіки і піклування Тульчинської міської ради - Наконечний В.В. в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно ОСОБА_2 , щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 30.09.2019 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно довідки № /2019 від 21.01.2020, про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення УДМС України у Вінницькій області від 12.12.2019, з 18.09.2019 набув громадянство України (а.с. 11).

Відповідно до копії паспорту громадянина Іраку НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином Іраку (відповідно до перекладу з англійської мови на українську мову виконаного перекладачем ОСОБА_4 , який засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калініченко О.В. (а.с. 13).

Згідно копії довідки № А1-174798 від 24.10.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 522/2405/23 від 14.06.2023, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 15, 16).

Відповідно до характеристики № 42 яка видана 02.08.2024 Копіївською гімназією Тульчинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує даний заклад дошкільної освіти з листопада 2022 року, вихованням дитини повністю займається мати ОСОБА_1 , батько не приймає участі в житті та вихованні дитини (а.с. 17).

Згідно довідки № 20 яка видана 22.01.2025 старостою Копіївського старостинського округу Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходиться на її утриманні (а.с. 18).

Відповідно до характеристики № 9 яка видана 22.01.2025 старостою Копіївського старостинського округу Тульчинської міської ради, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в 2018 році одружилась з ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_2 . З травня 2021 по грудень 2021 року, ОСОБА_1 разом із чоловіком та сином перебували в ОСОБА_5 та з грудня 2021 року ОСОБА_1 разом із сином повернулась в с. Копіївка, а чоловік в м. Одесу. У 2023 році ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_2 . Позивачка забезпечує необхідні умови для проживання та розвитку сина (а.с. 19).

Згідно до копії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує сімейного лікаря КНП «Тульчинський ЦПМСД» - ОСОБА_6 , та законним представником дитини є ОСОБА_1 (а.с. 20).

Рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 583 від 18.12.2024 (а.с. 21) затверджено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно висновку виконавчого комітету Тульчинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету № 583 від 18.12.2024, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22-24).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України).

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому існують підстави для позбавлення його батьківських прав щодо дитини. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позиції позивачки.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дитини, а також, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, ним не надано відомостей про його стан здоров`я та матеріальне становище, відсутність у нього інших утриманців, беручи до уваги дані обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідачка аліменти в заявленому позивачкою розмірі - 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позовну заяву пред`явлено до суду 03.02.2025 відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та відшкодуванню позивачці понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3, 4 ст. 60, 63 ЦК України, ст. 150, 164, 165, 166, 243 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 3, ст. 263- 265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Іраку НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Іраку НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Іраку НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.12.2025.

Суддя: