справа № 619/4109/25
провадження № 2-о/619/146/25
Рішення

іменем України

15 грудня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу №619/4109/25,

ім`я (найменування) заявника та заінтересованої особи:

заявниця: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області,

вимоги заяви: про встановлення факту батьківства,

представниця заявниці: Августова М.В.

представники заінтересованих осіб: Шишкіна Д.В., Мякшина О.О.

Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представниця адвокат Августова М.В., 18.07.2025 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У обґрунтування заяви зазначено, що вони протягом тривалого часу, з 2014 року і до моменту смерті чоловіка, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання народилися двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з витягами з ДРАЦС, відомості про батька внесені відповідно до ст. 135 СК України, за вказівкою матері, оскільки шлюб між сторонами на той час не був зареєстрований. Згодом, 01.11.2022, шлюб між ними було укладено, а приведення документів щодо дітей у відповідність не здійснювалося через відсутність юридичної обізнаності та нерозуміння важливості таких формальностей. Заява подається у зв`язку з необхідністю оформлення для дітей виплат у зв`язку із втратою годувальника, оскільки неналежне оформлення батьківства не повинно позбавляти їх законної допомоги. Померлого вже поховано, провести посмертну генетичну експертизу неможливо через високу вартість та необхідність ексгумації, а також із міркувань етики, оскільки такі дії є неприйнятними та психологічно травматичними для сім`ї.

Представниця Дергачівського відділу ДРАЦС СХ МРУМЮ надала до суду пояснення, у яких зазначила, що в архіві відділу зберігаються актовий запис про народження № 01 від 30.01.2015 року, складений виконавчим комітетом Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області на ОСОБА_4 , відомості про батька внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, та актовий запис про народження № 63 від 26.06.2018 року, складений виконавчим комітетом Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області на ОСОБА_3 , відомості про батька внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Представниця Міністерства оборони України в системі «Електронний суд» надала до суду заперечення, у яких просить заяву залишити без розгляду, посилаючись на те, що заявниця звернулася до суду, пояснивши, що їй необхідно встановити певний факт, аби мати можливість отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. До звернення вона додала копію витягу з протоколу Міністерства оборони України, з якого видно, що подані документи були повернуті для доопрацювання, оскільки для призначення допомоги потрібні додаткові підтвердження. Справи такого характеру можуть розглядатися судом, коли людині потрібно підтвердити факт, який має значення для реалізації її прав, і коли цей факт неможливо довести інакше. Водночас суд не може розглядати такі заяви, якщо вони фактично стосуються спору або питання, яке виходить за межі цивільних прав та обов`язків, або належить до компетенції інших органів. У даній ситуації метою звернення є отримання певного соціального статусу для призначення грошової допомоги. Такі питання належать не до приватних, а до публічних правовідносин, тобто пов`язані з державними виплатами та соціальним забезпеченням. Тому вони не розглядаються в межах цивільного процесу, і суд у такому випадку має пояснити, що вирішувати їх потрібно в іншому порядку. Питання встановлення походження дитини або батьківства розглядається судом за іншим порядком і потребує належних доказів. Такі факти можуть підтверджуватися свідченнями людей, документами чи результатами ДНК-тесту, який має найбільшу точність.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі..

Відповідно до ухвали суду від 23.07.2025 заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та призначено на 07.08.2025, яке було відкладено на 13.10.2025 у зв`язку з ненадходженням доказів, на 18.11.2025, 09.12.2025 для виклику свідків та 09.12.2025 було здійснено перехід до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого в цьому судовому засіданні призначено на 15.12.2025.

Заявниця та її представниця у судовому засіданні вимоги підтримали.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що свідчать копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (а.с. 12-13).

За відомостями Витягів із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №0 від 19.02.2019 та №6 від 30.01.2015 відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (а.с. 14-15).

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 01.11.2022 та ОСОБА_6 змінив прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 11).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть та лікарське свідоцтво про смерть (а.с. 36, 38).

Заявниця просить суд встановити, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 130 Сімейного Кодексу визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2-4 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах і встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом враховується правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), згідно до якої Верховним Судом зазначено, що: "щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що заявниця її невістка, а батько дітей її син, який загинув, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 її внуки, разом проживали весь час, діти називали його батьком.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що заявниця та померлий ОСОБА_13 проживали разом, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 його діти, вони любили один одного, а діти називали його татом.

ОСОБА_1 надано до суду фотографії, на яких зображені вона зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , де вона вагітна, фотографії де він разом з дітьми (а.с. 40-42).

Враховуючи спільне проживання матері і батька дітей, ведення ними спільного господарства до народження дітей та спільне їх виховання та утримання, та той факт, що заявниця позбавлена іншим шляхом встановити цей факт після смерті батька, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Доводи представниці заінтересованої особи Міністерства оборони України суд оцінює критично, оскільки зазначені у поясненнях обставини не впливають на можливість встановлення юридичного факту батьківства в судовому порядку. Рішення чи висновки, викладені у внутрішньому протоколі МОУ, не мають преюдиційного значення для суду та не визначають ні юрисдикції, ні предмета доказування у даній категорії справ. Повернення документів Міністерством оборони України свідчить лише про адміністративну процедуру призначення допомоги, але не спростовує і не може спростовувати факту походження дітей від померлого та не є доказом протилежного.

Щодо доводів представниці заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду через наявність спору про право, суд зазначає таке.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Ураховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

Чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та статті 315 ЦПК України.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, зазначила, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 259, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни в актовий запис про народження № 01, що виконаний 30.01.2015 Виконавчим комітетом Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши в графі Батько « ОСОБА_6 , громадянин України», замість « ОСОБА_5 », інші відомості залишити без змін.

Внести зміни в актовий запис про народження № 63, що виконаний 26.06.2018 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначивши в графі Батько « ОСОБА_6 », замість « ОСОБА_5 », інші відомості залишити без змін.

Для внесення змін до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження з урахуванням цих змін, копію рішення суду надіслати до Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

заінтересовані особи: Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 41403969, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл.. Перемоги, 2-А; Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ).

Суддя І. М. Нечипоренко