Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/180/25
Провадження № 2/376/521/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що з грудня 2012 року по травень 2013 року вона ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно у червні чи липні 2013 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_2 був засуджений Сквирським районним судом Київської області за вчинення злочину до позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_2 відбував у Білоцерківській виправній колонії № 35, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З травня по серпень 2016 року позивачка часто відвідувала ОСОБА_2 у виправній колонії, де вони мали неодноразові побачення з ним віч-на-віч.

У липні 2016 року під час чергового побачення позивачка повідомила відповідачу, що чекає дитину від нього.

21.02.2017 ОСОБА_1 перебувала «на збереженні» у Білоцерківській міській лікарні і цього дня відповідач приїхав відвідати її, а вже після народження сина з 01.03.2017 позивачка припинила спілкування з відповідачем.

Отже, від спільного проживання позивачки з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що шлюб між Позивачем та Відповідачем не був зареєстрований, син був зареєстрований в органі РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері - ОСОБА_1 , і вона записала батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_5 , про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.03.2017 видано Свідоцтво про народження дитини та зроблено відповідний актовий запис за № 320

У даний час виникла необхідність привести всі документи, що стосуються народження спільної дитини, у відповідність.

На підставі викладеного та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог позивачка ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом та просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () внести зміни до актового запису № 320 про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: змінити прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 » залишити без змін, по батькові « ОСОБА_8 » змінити на « ОСОБА_9 », зазначити батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явився, надаладо канцелярії суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами, позов підтримав в повному обсязі (а.с.65).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.62-63).

Представник третьої особи Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що з грудня 2012 року по травень 2013 року ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Приблизно у червні чи липні 2013 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_2 був засуджений Сквирським районним судом Київської області за вчинення злочину до позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_2 відбував у Білоцерківській виправній колонії № 35, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

З травня по серпень 2016 року позивачка часто відвідувала ОСОБА_2 у виправній колонії, де вони мали неодноразові побачення з ним віч-на-віч.

У липні 2016 року під час чергового побачення позивачка повідомила відповідачу, що чекає дитину від нього.

21.02.2017 ОСОБА_1 перебувала «на збереженні» у Білоцерківській міській лікарні і цього дня відповідач приїхав відвідати її, а вже після народження сина з 01.03.2017 позивачка припинила спілкування з відповідачем.

Отже, від спільного проживання позивачки з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що шлюб між Позивачем та Відповідачем не був зареєстрований, син був зареєстрований в органі РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері - ОСОБА_1 , і вона записала батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_5 , про що Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 02.03.2017 видано Свідоцтво про народження дитини та зроблено відповідний актовий запис за № 320 (а.с.7).

У даний час виникла необхідність привести всі документи, що стосуються народження спільної дитини, у відповідність.

Частиною 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 підтверджує та не заперечує факт свого батьківства відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що позивач дійсно являється рідним батьком малолітньої дитини та приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків, як дитини так і батька, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4, 200, 206,211,247,258, 259, 263-265, 315, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 7,121,125,128,134,135 СК України, ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. п. 2.13, 2.13.1 Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», суд -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Білоцерківського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України () внести зміни до актового запису № 320 про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 02.03.2017 року, складений Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а саме: змінити прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 » залишити без змін, по батькові « ОСОБА_8 » змінити на « ОСОБА_9 », зазначити батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко