Житомирський апеляційний суд
Справа №935/490/25 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 61 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 935/490/25 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Свистуленко Мирослави Петрівни до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Свистуленко Мирослави Петрівни на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у місті Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Свистуленко М.П. звернулась з даним позовом, в якому просила визначити позивачу додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П., 19 березня 2019 року № 284, згідно з яким йому заповідано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1023, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 798382, виданого 28 серпня 2007 року Коростишівським районним відділом земельних ресурсів.

Представник зазначала, що ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, за результатом чого заведено спадкову справу № 140/2023.

31 січня 2025 року ОСОБА_4 в інтересах позивача на підставі довіреності подала до державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Ломакової М.І. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак отримали відмову у зв`язку із пропуском строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини та ненаданням інших документів, які підтвердили б факт прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він не перебував у родинних стосунках із померлим, проживає у місті Києві. Про сам факт смерті ОСОБА_3 йому стало відомо вже після спливу шестимісячного строку. В умовах воєнного стану позивач не мав можливості вчасно звернутись і подати заяву про прийняття спадщини за місцем прийняття спадщини. Тому за захистом своїх спадкових прав звернувся до суду.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року у задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача адвокат Свистуленко М.П. просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом не було враховано та належним чином оцінено, що пропуск ОСОБА_1 встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мав місце з об`єктивних, незалежних від волі позивача обставин. Зокрема, він не перебував у родинних стосунках із померлим, проживає у місті Києві і про сам факт смерті ОСОБА_3 йому стало відомо вже після спливу шестимісячного строку. Також посилається на введення на території України правового режиму воєнного стану.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази недобросовісності позивача під час реалізації власних цивільних прав та обов`язків, як спадкоємця за заповітом. Про настання смерті заповідача, як підстави для відкриття спадщини позивач не знав та з часу відкриття спадщини будь-яких повідомлень від нотаріуса про закликання його до спадкування за заповітом не отримував, відповідно і не мав можливості для ознайомлення із матеріалами спадкової справи, що є нотаріальною таємницею.

Крім того, сама ОСОБА_2 , будучи особою, що має право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна вдова, не заперечувала щодо задоволення позову, про що зробила відповідну заяву.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засідання представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити і надала пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи відповідачка в судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини і такі не встановлені судом.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними у рішенні суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 798382, виданого 28 серпня 2007 року Коростишівським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3 був власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1023, площею 1,2813 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7).

Також установлено, що ОСОБА_3 19 березня 2019 року у місті Києві склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстровий № 287 (а.с.6).

Із змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1023, площею 1,2813 га, що за адресою: Городська сільська рада, Коростишівського (після перейменування Житомирського) району, Житомирської області. У зв`язку з хворобою спадкодавця, який не може підписати заповіт, згідно статті 1253 ЦК України, такий заповіт посвідчено у присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Ломакової М.І. від 31 січня 2025 року № 02-31/77, відмовлено ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно, у зв`язку із пропуском строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини та ненаданням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.8-9).

У постанові нотаріуса також зазначено, що згідно матеріалів спадкової справи № 140/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , коло спадкоємців складає ОСОБА_2 (спадкоємиця за законом).

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Приписами частини 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зокрема, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Із таким висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Докази, які беруться до уваги судом при визначені поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є переважно письмові докази довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені статтею 1270 ЦК України.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник позивача посилався на віддалене місце проживання у місті Києві, введення в Україні Воєнного стану, необізнаністю про смерть спадкодавця.

Саме по собі незнання про смерть, як підстава для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, без установлення інших об`єктивних і непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчать про поважність пропуску строку.

Водночас, із досліджених матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Свистуленко М.П. в суді першої інстанції, в судовому засіданні пояснила, що оригінал заповіту перебував у позивача, позивач та спадкоємець були знайомі, але не перебували у родинних відносинах. Такі ж пояснення вона надала і у суді апеляційної інстанції під час судового розгляду.

Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про наявність заповіту від 19 березня 2019 року, складеного на його користь спадкодавцем ОСОБА_3 ..

Позивачу також було відомо, що спадкодавець, це особа похилого віку (71 рік).

А приймаючи до уваги неналежний стан його здоров`я на час посвідчення заповіту, ОСОБА_1 міг із розумним інтервалом часу цікавитися щодо наявності підстав для його закликання до спадкоємства. Однак, жодних доводів на існування непереборних чи істотних труднощів звернення до нотаріуса суду не надав і такі не встановлені апеляційним судом.

Доводи представника про віддалене місце проживання позивача у місті Києві, у даному випадку за відсутності інших доказів не є істотними труднощами для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки така заява могла бути направлена поштою нотаріусу або до органів місцевого самоврядування, враховуючи, що така обставина не є основною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення його позову і визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Свистуленко Мирослави Петрівни залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 10 грудня 2025 року.