Провадження № 2/127/7879/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На адресу суду 08.12.2025 надійшло клопотання від відповідача про витребування доказів: кредитних договори; первинних бухгалтерських документів; повного детального розрахунку заборгованості; договорів факторингу та реєстри прав вимоги; повідомлень про зміну кредитора; доказів надсилання копії позову відповідачу.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України).

Так відповідачка не надала підтверджень, що вона попередньо зверталася до ТОВ «Коллект центр» із запитом про витребування доказів, та вона не в змозі їх отримати самостійно.

Згідно п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

ЄСПЛ у рішенні від 27 червня 2017 року у справі "Лазаренко та інші проти України" зазначав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи.

Статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

У справі "Гарячий проти України" (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до супровідних листів, наявних у справі, копії позову і документів, доданих до них , в тому числі тих які вимагає витребувати відповідач, були направлені відповідачу на адресу її реєстрації як і повідстка в ухвала провідкриття провадження по справі .

Поштове повідомлення повернулося на адресу суду з довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Суд зазаначає, що відповідач, виїхавши за кордон не повідомила про зміну місця проживання та не надала відповідним органам інформацію про місце знаходження.

Крім того , позивач не позбавлена можливості ознайомилдись з позовом, матеріалами до нього в тому числі тими, що позивач просить витребувати, приєднавшись до Електронного суду.

З огляду на це суд відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 76, 84, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: