Справа № 182/5308/25
Провадження № 2/0182/3569/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.12.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Рунчевої О.В.

секретаря Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом , -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 3,0200 га за кадастровим номером :01:003:0278 та земельної ділянки площею 3,2400 га за кадастровим номером :01:013:0068, що розташовані на території Приміської сільської ради; житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,1684 га, що розташована за тією ж адресою; земельної ділянки площею 0,1029 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Менжинської (на зараз Приміської) сільської ради.

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку розміром 3,240 га, розміщену на території Менжинської сільської ради, вона заповіла своїй донці ОСОБА_2 , а все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй за законом або за заповітом вона заповіла синові - ОСОБА_1 .

В передбачений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Новіковим І.М. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за №28/2024. ОСОБА_2 оформила спадщину на земельну ділянку, яку їй заповідала мати, та отримала відповідне свідоцтво. Позивач також частково оформив свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,0200 га за кадастровим номером :01:003:0278. З приводу ж іншої частини спадщини, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованої земельної ділянки під будинком площею 0,1684 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки площею 0,1029 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, 16.04.2025 року ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що ним не надано правовстановлюючого документу на ці об`єкти, оригінали яких втрачено ще за життя спадкодавця, а тому відновити їх немає можливості. В наявності у позивача є лише копії, що перешкоджає йому оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому він змушений звернутись до суду, та просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері в порядку спадкування за заповітом, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та приватизованої земельної ділянки під будинком, площею 0,1684 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки площею 0,1029 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 32-33).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2025 року у приватного нотаріуса Новікова І.М. витребувано матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с.34-35).

В судове засідання сторони не з`явилися.

04.12.2025 року до канцелярії суду від позивача та відповідачки надійшли заяви, кожен окремо, просить справу слухати за його відсутності, позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач проти задоволення позову не заперечує (а.с. 55,58).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5). На підтвердження родинного зв`язку позивач надав своє свідоцтво про народження (а.с.6), а в матеріалах спадкової справи міститься свідоцтво про народження відповідачки (а.с.42 зворот). До дня смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що зазначено в довідці №140 від 23.08.2024 року, наданій старостою Приміського старостинського округу Сергієм Макаренком (а.с. 43 зворот) .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

- земельну ділянку, площею 3,0200 га за кадастровим номером :01:003:0278, що розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії I-ДП № 054655 від 28.08.2002 року (а.с.48);

- земельну ділянку, площею 3,2400 га за кадастровим номером :01:013:0068, що розташована на території Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 051425 від 31.05.2007 року (а.с.44 зворот-45);

- житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25.09.1995 року, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.9);

- земельну ділянку, площею 0,1684 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НК 005753 від 12.03.1999 року (а.с.14);

- земельну ділянку, площею 0,1029 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Менжинської (на зараз Приміської) сільської ради, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НК 005753 від 12.03.1999 року (а.с.14).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку розміром 3,240 га, розміщену на території Приміської (Менжинської) сільської ради, вона заповіла своїй донці ОСОБА_2 , а все інше майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй за законом або за заповітом вона заповіла синові - ОСОБА_1 .

Заповіт складено 30.11.2018 року та посвідчено секретарем виконкому Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Нарижною Валентиною Вікторівною, зареєстровано в реєстрі за № 162 (а.с.7).

В свою чергу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Новікова І.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріусом була заведена спадкова справа №28/2024, копія якої витребувана судом та міститься в матеріалах даної справи (а.с.41-50).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 оформила свої спадкові права та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 3,240 га, кадастровий номер :01:013:0068, що розташована на території Приміської сільської ради (а.с.46 зворот).

ОСОБА_1 також отримав свідоцтво про право на спадщину в частині земельної ділянки , площею 3,0200 га, кадастровий номер :01:003:0278, що розташована на території Приміської сільської ради (а.с.49 зворот).

Разом з тим, постановою №27/02-31 від 16.04.2025 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії в частині оформлення спадщини на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизованої земельної ділянки під будинком, площею 0,1684 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки площею 0,1029 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно (а.с.17).

Як зазначив позивач, оригінали втрачені ще за життя його матері, а отримати дублікати він немає можливості у зв`язку з її смертю. З цих причин оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не має можливості, а тому для захисту свого спадкового права ОСОБА_1 звернувся до суду, обравши такий спосіб захисту, як визнання права власності на це майно, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В матеріалах справи містить копія Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25.09.1995 року, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.9), технічний паспорт на спадкове домоволодіння, де власником зазначена ОСОБА_3 (а.с.10-13), а також копія Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НК 005753 від 12.03.1999 року, згідно якого ОСОБА_3 належать земельні ділянки загальною площею 0,2713 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,1684 га, а для ведення особистого підсобного господарства - 0,1029 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Таким чином, дослідивши надані письмові докази у суду не викликає сумніву той факт, що спадкове майно дійсно належало ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем після смерті своєї матері за заповітом, але у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, він позбавлений права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене вище, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1225, 1266,1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 51, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 74.6 кв.м. та житловою площею 57.5 кв.м., та господарських споруд: літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Б!», літньої кухні літ. «В», сараю-підвалу літ. «Г», гаражу літ. «Д», душу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», теплиці літ. «Т», паркану № 1-2, басейну № 3, замощення I, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 25.09.1995 року, виданого Першою Нікопольською державної нотаріальної контори;

- земельну ділянку площею 0,1684 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НК 005753 від 12.03.1999 року;

- земельну ділянку площею 0,1029 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Менжинської (на зараз Приміської) сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НК 005753 від 12.03.1999 року в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева