Справа № 610/2501/25
провадження № 2/610/1285/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.12.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 610/2501/25 (провадження № 2/610/1285/2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 335303 від 28.09.2018 в сумі 21620,50 грн.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 28.09.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 335303 за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів.

12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено Договір факторингу №1.

18.02.2019 було укладено Додаткову угоду № 12 та підписано Реєстр прав вимог № 13 про те, що на умовах вищезазначеного договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги до ряду Боржників, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 335303 від 28.09.2018, за яким ТОВ «Він Фінанс» набуло право кредитора.

Як зазначає представник позивача, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 21620,50 грн, з яких: сума основного боргу 16520,00 грн, інфляційних втрат 3612,34 грн, 3% річних 1488,16 грн.

Ураховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Він Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 335303 від 28.09.2018 в розмірі 21620,50 грн, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.10.2025 витребувано у ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відомості щодо підтвердження перерахунку кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, у позові просив розгляд справи проводити за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 28.09.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 335303 за яким товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором.

Згідно з п. 1.2 договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.2.1. 0,01 % від суми позики за кожен день користування кредитом (3,65 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. 1.3.2. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). 1.3.3. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору.

Відповідно до п. 1.3 договору сукупна вартість кредиту складає 100,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 4012,00 грн (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування кредитом 0,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 12,00 грн (у грошовому виразі).

Кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом (п.1.5 договору).

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.3.1 договору) .

Згідно з п. 3.2 договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4. цього Договору, за виключенням дати повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору).

Сторони погодили підписання Договору зі сторони Товариства (Позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису Директора Товариства та відбитка печатки Товариства, зразок яких наведено в Розділі 7 цього Договору.

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови цього Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до договору № 335303 від 28.09.2018 сума кредиту становить 4000,00 грн, сума нарахованих процентів 12,00 грн. разом до оплати 4012,00 грн, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 28.10.2018.

Долучені до матеріалів справи копія договору № 335303 від 28.09.2018 та додаток № 1 до договору підписано електронним підписом 28.09.2018 17:43:49.

Як вказує позивач, відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку із чим відповідно до наданого розрахунку станом на дату відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості за кредитом становить 16520,00 грн, з яких: сума основного боргу 4000,00 грн, сума процентів 2160 грн, сума штрафів 9960 грн,

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.

У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III.

Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.

Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату на умовах, визначених цим договором. (а.с. 19-21).

Отже, за цим договором факторингу право вимоги означає права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

18.02.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС») була укладена додаткова угода № 12 до вищевказаного договору факторингу, якою сторони погодили викласти п. 3.1.1 і п. 3.1.2 в новій редакції, залишивши інші положення договору без змін.(а.с. 29).

У відповідності до п. 4.1. вищевказаного договору факторингу право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС») в день підписання ними відвідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

На виконання вищевказаних умов договору факторингу 18.02.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (змінено назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС») було підписано відповідний Реєстр прав вимог, у відповідності до якого вбачається відступлення ТОВ «Авентус Україна» ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зокрема до боржника за кредитним договором № 335303 від 28.09.2018 ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Він фінанс», перейшло право вимоги кредитного договору № 335303 від 28.09.2018, укладеного між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимоги № 13 підписаний та має печатки уповноважених осіб, також зазначена вся важлива інформація, а саме : номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін, отже наявні належні та достатні докази на підтвердження отримання позивачем ТОВ « ВІН ФІНАНС» на підставі договору факторингу прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 335303 від 28.09.2018 про стягнення відповідної заборгованості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Договір № 335303 від 28.09.2018 та додаток № 1 до договору підписано електронним підписом 28.09.2018 17:43:49.

Між тим, в підписаному сторонами договорі відсутні данні щодо відкритого (наявного) карткового рахунку.

Також, матеріали справи містять довідку, в якій зазначено персональні дані ОСОБА_1 , його адресу проживання, ідентифікаційний номер, електронну адресу, номер телефону, між тим вказана заява не містить його підпису та номеру карткового рахунку, на який йому перераховано грошові кошти.

Крім того, на підтвердження надання кредитних коштів, позивачем не надано платіжного доручення, з якої вбачалося б, що на виконання кредитного договору № 335303 від 28.09.2018 кредитором було здійснено переказ коштів у розмірі 4000 грн. відповідачу.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13.10.2025 про витребування у ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відомостей щодо підтвердження перерахунку кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 не виконана.

Лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.05.2025 № 5590-ВП відповідно до якого було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішний переказ коштів на картки клієнтів, у тому числі 28.09.2018 на суму 4000 грн. маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 151453, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-733062, не є належним доказом отримання ОСОБА_1 коштів оскільки матеріали справи не містять доказів, що картковий рахунок маска картки НОМЕР_1 належить відповідачу.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13.10.2025 про витребування у ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відомостей щодо підтвердження перерахунку кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 не виконана.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивачем не доведено належності карткового рахунку, на який здійснено переказ саме ОСОБА_1 , а укладений сторонами договір не містить такої картки, тому суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості.

Водночас, саме на позивача покладено обов`язок доказування обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та подання всіх наявних у нього доказів у строки, встановлені статтею 83 ЦПК України.

Відтак позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов Договору про надання фінансового кредиту № 335303 від 28.09.2018 первинний кредитор ТОВ «Авентус Україна» перерахував на рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти, а відтак, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 6, 205, 207, 525, 526,527, 530, 610, 625, 626, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати покласти на позивача.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», , м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. М. Тімонова