Справа № 148/551/25
Провадження №2-о/148/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря: Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, за участі: заявниці - ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, яка мотивована тим, що з 2017 року заявниця проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.

За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини заявниця та ОСОБА_2 вели спільне господарство, взаємні права та обов`язки, формували спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, займалися благоустроєм будинку: купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Крім того, так як вони проживали разом з бабусею та дідусем заявниці, ОСОБА_2 допомагав оплачувати комунальні платежі, купував продукти харчування.

В ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є спільні діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перед отриманням свідоцтва про народження дочки ОСОБА_4 , заявниця була ображена на ОСОБА_2 , тому на емоціях вписала у свідоцтво іншу людину, однак, батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_2 .

Всі витрати стосовно відвідування дітьми школи брав нас себе їхній батько ОСОБА_2 , всі дні народження та свята проводили в колі рідних та спільних друзів.

Під час їхнього спільного проживання заявниця не працювала, а потім була у декреті, отже перебувала повністю на утримані у ОСОБА_2 .

Після військового нападу російської федерації на Україну та оголошення військового стану, в квітні 2024 року, цивільний чоловік заявниці ОСОБА_2 був мобілізований на військову службу, та під час проходження військової служби заявниця підтримувала зв`язок з останнім, спілкувались у різних месенджерах.

З 08.09.2024 ОСОБА_2 вважається безвісти зниклим, про що заявницю повідомили батьки ОСОБА_2 .

У подальшому, 13.10.2024 заявниця отримала диплом військовослужбовця ОСОБА_2 , за сумлінне виконання службових обов`язків, яке надійшло на її ім`я через ТОВ Нова Пошта, отже, ОСОБА_1 вважає, що це її цивільний чоловік ОСОБА_2 вказав її, як свою найближчу людину, що підтверджується листуванням з його командиром.

Вказані обставини стали причиною звернення заявниці із даною заявою, у якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вважається безвісти зниклим з 08.09.2024, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 2017 року до моменту мобілізації ОСОБА_2 .

У попередньому судовому засіданні заявниця зазначила, що її чоловік народився в с. Олександрівка, Кіровоградська область, де вони проживали разом з 2012 року. З 2017 року вони разом проживали в с. Нестерварка, Тульчинського району Вінницької області. За період їхнього спільного проживання у них народились діти: дочка ОСОБА_6 , в якої ОСОБА_2 вказаний батьком при видачі свідоцтва про народження, та дочка ОСОБА_5 , в якої не вказано у свідоцтві про її народження батька ОСОБА_2 , так як, на час видачі свідоцтва про її народження, заявниця та ОСОБА_2 були посварені, тому ОСОБА_1 вказала іншу особу. В квітні 2023 року в м. Житомир її чоловіка мобілізували.

У судове засідання призначене на 02.12.2025 ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, відомостей про причини неявки суду не надала.

Заінтересована особа - представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні його пояснення, згідно яких він звернув увагу суду на практику ВС у справах про встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу та навів норми законодавства, які визначають виплату грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, при вирішенні справи просив прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Заінтересована особа - представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, відомостей про причини неявки суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно копії сповіщення сім`ї № 712, заявницю сповіщено, що її чоловік ОСОБА_2 , в бою за Україну, її свободу і незалежність 08.08.2024 зник безвісти поблизу населеного пункту Ямпіль, Краматорського району Донецької області (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 158 від 26.02.2025, яка видана старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та вона спільно проживала зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_2 , у період з 2017 по 2023, вели спільне домашнє господарство, разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до Акту про фактичне проживання, про що було складено акт № 47 від 26.02.2025, де засвідчено дану інформацію свідченнями сусідів (а.с. 9).

Згідно роздруківок скріншотів з мобільного телефона заявниці, судом встановлено, що вона вела бесіду через додаток соціальної мережі, з яких вбачається, що абонентом є ОСОБА_7 (а.с. 14-23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 11.10.2013 виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с. 24).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 04.08.2016 виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (а.с. 25).

Відповідно до наданих письмових пояснень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , останні підтверджують, що ОСОБА_1 та її діти є сім`єю ОСОБА_2 (а.с. 27-29).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 23.05.2025, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с. 66-68).

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

На підставі ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.

Ознакою проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім`єю є систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

У постанові Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Згідно з абз. 1, 3 ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Також, у п. 7 Порядку вказано, що виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016, відповідно до якого виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Тобто, аналізуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з військовослужбовцем, який зник безвісти, не дає заявникові права на отримання грошового забезпечення цього військовослужбовця.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Крім того, правовий статус осіб, зниклих безвісти, правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" №2505-VIII від 12.07.2018 (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Частиною 1 ст. 3 Закону встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ч. 1-3 ст. 6 Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб.

Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, із досліджених доказів судом встановлено, що у період з 2017 року до моменту мобілізації ОСОБА_2 , заявниця з останнім проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без шлюбу, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, ростили спільних дітей: доньку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тому позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю сторін є такою, що підлягає задоволенню.

Судовий збір, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України слід залишити за заявником.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст. 1, 3, 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", абз. 1, 3 ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 4, 13, 76-81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вважається безвісти зниклим з 08.09.2024, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 2017 року до моменту мобілізації ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: