УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 621/477/25

провадження № 61-15006ск25

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу представника Міністерства оборони України - ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, та

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_4 в інтересах Міністерства оборони України (далі - МОУ) сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року.

Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути, оскільки її підписала особа, яка не підтвердила повноваження на представництво інтересів МОУ відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

ОСОБА_4 додав до касаційної скарги, зокрема, такі документи:

- сформований у системі «Електронний суд» 27 вересня 2023 року витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) щодо МОУ. Згідно з цим витягом його керівником на той час був ОСОБА_2.;

- сформовану в системі «Електронний суд» 07 листопада 2023 року «Довіреність у порядку передоручення», яку на підставі витягу з ЄДР від 27 вересня 2023 року видав ОСОБА_2. на ім`я ОСОБА_3 для представництва в судах України

(в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) інтересів МОУ;

- сформовану в системі «Електронний суд» 20 серпня 2024 року «Довіреність у порядку передоручення», яку на підставі довіреності від 27 вересня 2023 року, виданої МОУ, видав ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 для представництва в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) інтересів МОУ.

Підписуючи касаційну скаргу від імені МОУ, ОСОБА_4 не довів, що він діяв як його представник, яким для юридичної особи може бути тільки адвокат.

Водночас належних доказів того, що заявник діяв у порядку самопредставництва в суду теж немає.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня

2023 року в справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23)).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, коли набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня

2022 року в справі № 303/4297/20 (пункт 18), Верховного Суду від 23 січня

2024 року в справі № 591/2885/23, від 19 лютого 2024 року в справі

№ 367/1906/23, від 21 лютого 2024 року в справі № 297/2875/17, від 23 лютого 2024 року в справі № 761/36171/16-ц, від 26 лютого 2024 року у справі

№ 133/2744/21, від 26 лютого 2024 року в справі № 2011/17564/12, від 27 лютого 2024 року в справі № 2-401/11, від 28 лютого 2024 року в справі № 758/7617/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 604/649/23, від 12 березня 2024 року в справі № 296/1646/23, від 29 квітня 2024 року в справі № 536/1267/18).

Якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до ЄДР, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є). Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, немає підстав додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою

статті 56 Господарського процесуального кодексу України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом), - оскільки суд може покладатись на відомості з ЄДР як на достовірні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі № 910/16580/23

(пункт 7.19)).

За змістом касаційної скарги, витягу з ЄДР, довіреностей в порядку передоручення від 07 листопада 2023 року та від 20 серпня 2024 року

ОСОБА_4 не є керівником МОУ.

Відсутня й інформація, що він входить до переліку осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва.

Отже, його повноваження діяти від імені МОУ у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Однак у суду відсутня інформація про те, що ОСОБА_4 має право діяти у порядку самопредставництва на підставі саме вказаних актів.

Визначені відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України документи, які можуть підтвердити повноваження діяти від імені юридичної особи за правилами самопредставництва, заявник не надав. Входження до кола трудових обов`язків заявника здійснення самопредставництва МОУ не підтвердив.

Верховний Суд зауважує, що у грудні 2025 року заявник надав датований

27 вересня 2023 року витяг з ЄДР, довіреність в порядку передоручення

від 07 листопада 2023 року та від 20 серпня 2024 року, актуальність даних яких станом на грудень 2025 року не підтверджена, і які не засвідчують наявність у заявника станом на цей час трудових відносин з МОУ.

У касаційній скарзі міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке обґрунтоване тим, що бюджетні кошти усіх бюджетних програм МОУспрямовуються виключно на здійснення оборонних заходів.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Перелік умов відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є вичерпним.

З аналізу статті 8 Закону вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

ВодночасВерховний Суд акцентує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року в справі № 940/2276/18).

Заявник є юридичною особою, а предметом спору, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, МОУ не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону.

За наведених обставин, клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 частини другої статті 4 Закону судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить

200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня

2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 3 028,00 грн.

Під час подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону).

Встановлено, що заявникомоскаржуються судовірішення в справі окремого провадження, якими задоволено одну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення.

За подання касаційної скарги заявник має cплатити 968,96 грн (3 028,00 грн х 0,2 х 200 % х 0,8) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт

ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів

бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

На підтвердження сплати судового збору надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно: 1) надати належним чином оформлені документи на підтвердження повноважень ОСОБА_4 діяти від імені МОУ; 2) сплатити судовий збір у встановлених порядку і розміріабо надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Суд роз`яснює, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України - ОСОБА_4 про відстрочення сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника Міністерства оборони України - ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 квітня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 12 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік