Справа № 538/1337/24
Провадження № 2/538/49/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Олександра Мацка, в інтересах держави в особі Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок,
Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А. від 16.07.2024 заяву першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури О.Мацко про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на земельні ділянки.
Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А. від 18.07.2024 відкрито провадження та призначено підготовче засідання.
26.11.2024 ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.06.2025 задоволено заяву першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури О.Мацко про відвід судді Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А.; цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленого ст. 33 ЦПК України.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 головуючою суддею по даній справі визначено суддю Цімботу Л.Г.
Ухвалою судді від 26.06.2025 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 28.07.2025 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, суду пояснила обставини викладені в позові.
Представник Лохвицької міської ради та відповідач в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення.
Суд, вислухавши прокурора дослідивши докази по справі дійшов такого висновку.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18.04.2023 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.12.2021 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі (а.с.22-34).
Постановою Верховного Суду від 20.11.2023 у справі № 538/1976/21, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Полтавського апеляційного суду від 18.04.2023 року залишено без змін (а.с. 35-39).
Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).
Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, володіння, користування, розпорядження майном.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Зазначений спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли, власник
фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.
Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України.
Аналіз положень ст. 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє цим майном, про вилучення цього майна в натурі. Віндикаційний позов належить до речово- правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.
Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна
шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Вказане повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.03.2023 у справі № 547/23/21.
Законом України від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, згідно з яким органам місцевого самоврядування надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності.
Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є в комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18).
Пунктом 56 Постанови Великої Палати Верховного суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц зазначено, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц також зазначила, що з огляду на приписи ст. 387 ЦК України на можливість витребування власником земельних ділянок не впливає їхній поділ та/або об`єднання. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (п. 200 постанови).
Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.
На думку суду, такий спосіб вирішення спору буде достатнім для відновлення порушених прав позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 6056 грн. судового збору сплаченого за пред`явлення позову та 3028 грн за заяву про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Олександра Мацка, в інтересах держави в особі Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 15.12.2025 року.
Суддя Лохвицького
районного суду Людмила ЦІМБОТА