Провадження № 2/727/3136/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Зінич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Чернівецької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Він як син померлого є спадкоємцем першої черги за законом.

Також спадкоємцем першої черги за законом був його брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Привільне, Донецької області. ОСОБА_4 у шлюбі не перебував. Інших спадкоємців після смерті батька не було.

Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Вказував на те, що його було мобілізовано до лав Збройних Сил України і з 12.07.2023 року позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . З військової частини ОСОБА_1 було звільнено 16.05.2025 року. Під час проходження військової служби він брав участь у виконанні завдань у населених пунктах Північне та Часів Яр Донецької області, Роботине Запоріжської області.

Після загибелі на війні брата ОСОБА_4 та його поховання позивач звернувся до приватного нотаріуса Ткач Н.В., яка повідомила, що спадкова справа після смерті його батька не заведена. До загибелі ОСОБА_4 також не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Останнім зареєстрованим місцем проживання батька ОСОБА_3 було АДРЕСА_2 . На час його смерті із ним ніхто не проживав та не був зареєстрований.

У встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини він не зміг звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 11.07.2023 року по 16.05.2025 року був мобілізований лав Збройних Сил України та був залучений до несення військової служби під час воєнного стану.

Враховуючи те, що він перебував на військовій службі саме як діючий військовослужбовець, тобто перебував в умовах, в яких був поставлений у залежність відносно потреби виконувати службові обов`язки за місцем проходження військової служби, і те, що виконання таких обов`язків не дало можливості до закінчення строку для прийняття спадщини вчинити дії по прийняттю спадщини, вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном два місяці.

Ухвалою суду від 17.10.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу та витребувано від приватного нотаріуса матеріали спадкової справи відносно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідачем відзиву подано не було.

У подальшому, ухвалою суду від 20.11.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести в її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась. У поданій до суду заяві просила справу розглянути в її відсутності. Не заперечує проти задоволення позову та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства за наявними у справі доказами.

Третя особа у судове засідання не з`явилась. У поданій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутності.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 02.05.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками згідно свідоцтва про народження від 17.07.1990 року серії НОМЕР_3 є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.05.2003 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,60 кв.м., в тому числі житловою площею 29,80 кв.м. (а.с.12).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Із дослідженої судом довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ЧМР від 19.03.2025 року, вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 було зареєстровано лише місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 . Інші особи за вказаною адресою зареєстровані не були (а.с.15).

Також, після смерті ОСОБА_3 був ще один спадкоємець: його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.21).

Також, із дослідженої відповіді приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В. від 07.11.2025 року, встановлено, що у спадковому реєстрі відсутня інформація про заведені спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42).

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

У силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок, що прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними.

Позивач ОСОБА_1 просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 (два) місяці.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що був мобілізований до Лав Збройних Сил України та зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 , яка була переведена на воєнний стан.

На підтвердження вказаних обставин судом було досліджено копію військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 та довідку військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12.07.2023 року по даний час (а.с.16-18).

У постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18).

Отже, на переконання суду, наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 , виконуючи свій обов`язок по захисту Батьківщини був мобілізований до лав Збройних Сил України, що призвело до неможливості подати ним заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_6 ), проживаючому в АДРЕСА_3 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 1 (один) місяць, з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.