провадження № 2-з/294/9/25
справа № 294/1276/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., розглянувши заяву керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області Івана Бирка про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Силіна Наталія Володимирівна, про визнання недійсним договорів купівлі - продажу та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чуднівського районного суду знаходиться позовна заява керівника Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у якій позивач просить:

- визнати недійсним договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 14 вересня 2023 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер :04:003:0317, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 14 вересня 2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Силіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №2016;

- скасувати державну реєстрацію прав, а саме: державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 98,3 кв м житлова площа 66,4 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 258, номер запису про право власності/довірчої власності 51735372) та на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:003:0317 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 258, номер відомостей про речове право 51735479), яка проведена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.09.2023 державним реєстратором приватним нотаріусом Силіною Н.В. Житомирський районний нотаріальний округ, Житомирська область.

Звертаючись до суд, прокурор обґрунтовує, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000487 від 25.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування на підставі зібраних доказів 13.07.2023 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Санкція статті ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті на момент вчинення інкримінованого злочину) передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Ураховуючи, що санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, яка є обов`язковою складовою покарання, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та враховуючи, що ОСОБА_1 може відчужити належне їй майно з метою уникнення відшкодування збитків, позивач звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваної.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 25.11.2022 розпочате кримінальне провадження № 0000487 за ч. 4 ст. 190 КК (чинною до 11.08.2023).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Хмельницькому 13.07.2023 оголошено підозру ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що після повідомлення 13.07.2023 про підозру і до накладення арешту на належне їй майно, ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу продала належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :04:003:0317, своєму сину ОСОБА_2 .

14.09.2023 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору на підставі договору купівлі продажу від 14.09.2023, номер відомостей про речове право 51735372, реєстраційний номер нерухомого майна 258 на житловим будинком, з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 98,3 кв м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також за номером відомостей про речове право 51735479, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258 на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :04:003:0317.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення арешту на вказане нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав. Однак не накладення заборони саме на користування майном, жодним чином не вплине на виконання рішення суду.

Диспозиція статей 149-153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно має оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі змістом Закону України "Про виконавче провадження" елементами арешту майна є його опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам. Отже, арешт передбачає обмеження в праві користування майном.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів позивача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будинок та земельну ділянку гарантує фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При цьому вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно не виключає його з використання, а тому додаткових обмежень крім неможливості його відчуження для відповідачів не існує.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та земельну ділянку не порушує принципів змагальності й процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст.149-153 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Заяву керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області Івана Бирка про забезпечення позову в цивільній справі № 294/1276/24 за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Силіна Наталя Володимирівна про визнання недійсним договорів купівлі - продажу та скасування державної реєстрації задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 98,3 кв м, житлова площа 66,4 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно 258), та на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:003:0317.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження":

Позивач (стягувач): Чуднівська окружна прокуратура Житомирської області, вул. Героїв Майдану, 122, м. Чуднів, Житомирська область, 13200;

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана позивачем протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ірина БІЛЕРА