Провадження № 6/761/929/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савчук Ю.Н.., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка А.М. на підставі виконавчого напису № 48264, виданого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка А.М. на підставі виконавчого напису № 48264, вчиненого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким із позивача стягнуто заборгованість у розмірі 30 834,85 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

У своїй заяві заявник у порядку повороту виконання рішення, просить здійснити поворот виконання рішення приватного виконавця шляхом повернення Левкову І.С. стягнутої на підставі виконавчого напису заборгованості у сумі 30 834,85 грн. на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Свої вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2025 року у справі № 279/389/25 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 48264, вчинений 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., яким із нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 834,85 грн.

Поворот виконання рішення суду регламентований «Розділом VI

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ).

Звернення до суду для вирішення питань, визначених цим Розділом ЦПК України передбачає подання заяви, а не позовної заяви.

За таких обставин у відкритті провадження у цій справі слід відмовити, оскільки справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

При цьому суд зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

Частиною 9 статті 444 ЦПК України визначено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Вимогами ч. 6 ст. 444 ЦПК України визначено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

В постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі №203/2612/13-ц зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням).

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

Зі змісту наведених норм процесуального закону випливає, що поворот виконання може стосуватися виключно рішення суду, яке було виконане та в подальшому скасоване, а відтак поворот виконання не може бути застосований до скасованих виконавчих написів нотаріуса.

Отже, повернення коштів, стягнутих з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який скасовано рішенням суду, не може бути здійснено в порядку повороту виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою та другою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

За змістом ч.11 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Зі змісту вказаної статті процесуального закону випливає, що способом захисту порушеного права може бути пред`явлення позову про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

Згідно з статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки рішенням суду у даній справі виконавчий напис, виконавчий напис за №48264 від 19 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму боргу у загальному розмірі 30 834,85 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню, отримані в процесі виконання вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Те, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з боржника) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України підтверджується і викладеним в постановах ВП ВС від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18, 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц і КЦС ВС від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.2-5 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою вдень первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, суд роз`яснює позивачу його право звернутися до суду із позовом для вирішення питання про стягнення зазначеної в позовній заяві суми в порядку, передбаченому статтею 1212 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 444, 445 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка А.М. на підставі виконавчого напису № 48264, виданого 19.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М -відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя