УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 761/26648/22

провадження № 61-12329св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Комерційний банк «Земельний Капітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - акціонерне товариство «Комерційний банк «Земельний Капітал», про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний Капітал» (далі - Уповноважена особа ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

2. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 13 жовтня 2021 року у частині вимог, які не стосуються визнання його кредитором, у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Зобов`язано Уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал» розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 жовтня 2021 року у частині вимог, які не стосуються визнання його кредитором, та надати на неї відповідь в цій частині у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Стягнуто з Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал»на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 2 023,01 грн.

3. Додатковим рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 23 листопада 2023 року стягнуто з Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал» на користь

ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 144 грн.

4. Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «КБ «Земельний Капітал»Міхно С. С. задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та додаткове рішення цього ж суду

від 23 листопада 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові. Вирішено питання розподілу судових витрат.

5. Постановою Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року скасовано, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду

від 23 листопада 2023 року залишено в силі.

6. 20 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшла заява

ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просить вирішити питання розподілу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 5 340 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 150 грн, а всього - 5 490 грн.

7. Обґрунтовуючи заяву, Якіменко В. П. вказує, що він користувався послугами адвоката для складання процесуальних документів і надання правової допомоги під час оформлення відзиву на апеляційну скаргу, а також оскарження в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції.

8. Відповідно до акта надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 20 листопада 2025 року за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 лютого 2024 року № 20-02, укладеним між ОСОБА_1 та АО «Смірнов та партнери» позивачу були надані послуги із підготовки процесуальних документів у справі

№ 761/26648/22 у судах апеляційної і касаційної інстанцій на суму 5 340 грн.

9. Також зазначає, що зазнав поштових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: за відправку іншим учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу та цієї заяви про ухвалення додаткового рішення, в загальній сумі

150 грн.

10. До заяви ОСОБА_1 додав акт надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 20 листопада 2025 року за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 лютого 2024 року

№ 20-02, договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20 лютого 2024 року № 20-02, укладений між ОСОБА_1 та АО «Смірнов та партнери», докази надсилання іншим учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу та заяви про ухвалення додаткового рішення.

11. Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла таких висновків.

12. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

13. Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

14. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

15. У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

16. Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторона у справі зобов`язана надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

17. Встановлено, що під час розгляду справи в суді касаційної інстанції ОСОБА_1 не заявляв про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

18. Отже заявник не дотримався встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України порядку та строку подання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу.

19. Вказаний строк є процесуальним і за певних підстав може бути поновлений, а при відсутності таких підстав настають наслідки, передбачені статтею 126 ЦПК України, згідно із частиною другою якої документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження

№ 14-382цс19)).

20. Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

21. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

22. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

23. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).

24. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).

25. Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження

№ 61-4799св23): «… у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

26. Тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження

№ 61-8292св24)).

27. Якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

28. ОСОБА_1 просить поновити строк на подання заяви про відшкодування судових витрат, посилаючись на те, що судове рішення ухвалено без його участі, а копію постанови Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року він отримав 15 листопада 2025 року.

29. Однак ці доводи ОСОБА_1 , не впливають на перебіг процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, оскільки не свідчать про неможливість надати докази витрат на правову допомогу.

Щодо стягнення витрат на оплату поштових відправлень

30. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України).

31. Частиною першою, другою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

32. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

33. Оскільки ОСОБА_1 ні у касаційній скарзі, ні інших процесуальних документах, поданих до Верховного Суду до завершення розгляду справи, не заявляв про необхідність стягнення витрат на поштові відправлення, не надавав попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат,Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на оплату поштових відправлень.

34. Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

35. З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі№ 761/26648/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович