Єдиний унікальний номер 932/3801/21
Номер провадження2-др/205/64/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді - Терещенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Колошина Вадима Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України,
20 листопада 2025 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, змінено та задоволено частково в меншому розмірі вказане рішення, стягнувши солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 55 618,94 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 417,14 грн., допущено поворот виконання вищевказаного рішення і зобов`язано АТ «Сенс Банк» повернути ОСОБА_1 у порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в розмірі 266 490,88 грн., а також стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 5 292,73 грн.
01 грудня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Колошин В.П. сформував у системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., в обґрунтування зазначивши, що адвокатом Колошиним В.П. на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 грудня 2019 року в редакції додаткової угоди від 21 липня 2025 року було надано заявнику правничу допомогу, детальний опис якої та вартість міститься у вказаній додатковій угоді.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року прийнято до розгляду вищевказану заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Колошина В.П. та призначено судове засідання.
Представником АТ «Сенс Банк» Терновою І.В. було сформовано в системі «Електронний суд» заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення правових витрат у справі № 932/3801/21, в яких просила повністю відмовити у задоволенні вказаної заяви, а у разі можливості задоволення вказаної заяви, просила заявлений розмір правових витрат зменшити до рівня реальних адвокатських послуг за реально виконаний обсяг робіт у справі, що не має особливої складності. В обґрунтування зазначила, що відповідно до матеріалів судової справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 самостійно через кабінет електронного суду подав заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами, а згідно з п. 2 прохальної частини зазначив, що очікує понести витрати пов`язані з розглядом судової справи (правові витрати) у розмірі 20 000 грн. та жодних доказів на укладення договору з фахівцем у галузі права не було надано. Крім того, протягом часу розгляду справи в суді всі процесуальні документи (уточнення/нова редакція заяви/ залучення пояснень тощо) надходити від заявника ОСОБА_1 особисто, що дає підстави вважати, що судовий захист здійснювався ним особисто. Звертає увагу, що матеріали судової справи містять докази представництва (супроводження справи) адвокатом Катериною Гергель, при цьому жодного процесуального документу, доказів представництва в суді від адвоката Колошина В.П. не було вчинено. Звертаючись із заявою щодо вирішення питань компенсації правових витрат на рахунок адвоката Колошина В.П. заявник не довів своєї фактичної участі у вказаній справі. З наданих матеріалів вбачається, що між адвокатом Колошиним В.П та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги від 19 вересня 2012 року (засвічений печаткою адвоката) до якого 21 липня 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду (не засвідчена печаткою), відповідно до якої адвокат бере на себе обов`язок - здійснювати представництво клієнта в Новокодацькому районному суді міста Дніпра у справі №932/3801/21; надавати клієнту консультації; скласти заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та інші процесуальні документи; здійснювати контроль руху справи в Електронному суді; здійснювати участь у судовому засідання тощо. Представником заявника наданий суду акт приймання - передачі наданих послуг від 28 листопада 2025 року, при цьому не зазначено витрачений час на вчинення зазначених у ньому дій. Види адвокатської діяльності визначені у ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відтак контроль руху справи в Електронному суді не є послугою у розумінні адвокатських послуг, у тому числі, що сам заявник ОСОБА_1 є користувачем вказаної системи, а послуга щодо здійснення участі у судовому засіданні не є виконаною. Інші послуги щодо надання консультацій, складання процесуальних документів саме адвокатом Колошиним В.П не є доведеними. Відтак докази надані на підтвердження виконаних робіт не є належними та допустимими - отже об`єктивно викликають сумнів щодо їх дійсності.
Представником заявника адвокатом Колошиним В.П. сформовано в системі «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких зазначив, що заявником є не він, а Кутафін Д.В., тому доводити участь такого відсутня необхідність. Участь адвоката в процесі представництва у справі доведена наданими доказами до заяви та наявними документами в матеріалах справи, адже він щонайменше тричі з`являвся до суду з метою здійснення представництва інтересів клієнта і подавав процесуальні заяви. Представник банку не ознайомлений з матеріалами справи та намагається ввести суд в оману. Матеріали справи містять як ордер адвоката, так і розписки адвоката, заяви про розгляд без участі. Наявність в матеріалах справи доказів здійснення представництва інтересів клієнта адвокатом Гергель К.О. обумовлена залученням такої на підставі договору з ним, що прямо передбачено умовами договору про надання правничої допомоги №б/н від 19 грудня 2019 року (п. 2.2.1.). Витрати, щодо яких заявлено вимогу про стягнення, були понесені ОСОБА_1 не на подання документів засобом електронного суду, а на послуги адвоката зі складання відповідних процесуальних документів, передбачених додаткової угодою від 21 липня 2025 року, а посилання банку на подання документів заявником особисто є недоречним, оскільки детальний опис наданої допомоги адвокатом і не передбачали такої послуги. Банк визнає його повноважність та факт здійснення ним представництва Кутафіна Д.В., оскільки надсилає йому копії заперечень і навіть апеляційної скарги.
Представник заявника Колошин В.П. сформував у системі «Електронний суд» заяву, в якій просив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без його участі та без участі Кутафіна Д.В.
Представник АТ «Сенс Банк» Тернова І.В. у своїх запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення правових витрат у справі №932/3801/21 просила здійснювати розгляд за відсутності їх представника.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, однак заперечень проти заяви суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши заяву представника заявника та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи, що ухвала суду у цій справі була постановлена 20 листопада 2025 року, доставлена заявнику в «Електронний суд» 27 листопада 2025 року, а представник заявника 01 грудня 2025 року сформував у системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки.
Також відповідно до заяви ОСОБА_1 , поданої на виконання ухвали суду щодо усунення недоліків 31 липня 2025 року, заявником було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у тому числі на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу заявнику ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 грудня 2019 року надавав адвокат Колошин В.П., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №66, виданого Сумською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 01 жовтня 1993 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ №1270580 від 09 квітня 2024 року (т. 3 а. с. 132-134).
В матеріалах справи також наявна додаткова угода від 21 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 19 грудня 2019 року (т. 3 а. с. 139).
Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати в інтересах і за завданням клієнта дії, пов`язані з представництвом клієнта в Новокодацькому районному суді міста Дніпра по справі №932/3801/21 за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами. Скласти заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/3801/21 від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами. Скласти заяви, клопотання, пояснення та інші процесуальні документи у справі. Контроль руху справи засобом доступу до електронної справи №932/3801/21 в застосунку Електронного суду. Участь у судовому засіданні з метою представництва інтересів клієнта в суді, а саме надання усних пояснень, наданні відповідей на питання, ставлення запитань іншим учасникам справи.
Крім того, п. 2 додаткової угоди від 21 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 19 грудня 2019 року погодили гонорар у розмірі 20 000 грн.
Разом із заявою про стягнення витрат на правову допомогу представником заявника було також подано до суду: квитанцію до прибуткового касового ордера №28/11 від 28 листопада 2025 року на суму 20 000 грн., які прийнято від ОСОБА_1 , акт здачі-приймання виконаних послуг від 28 листопада 2025 року (т. 3 а. с. 133, 135).
Вказаний акт містить посилання на зміст наданих адвокатом послуг, а саме: консультація з питання застосування висновків Верховного суду з питання наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами; складання заяви про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/3801/21 від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами; складання заяв, клопотань та інших процесуальних документів у справі; контроль руху справи засобом доступу до електронної справи №932/3801/21 в застосунку Електронного суду; участь у судовому засіданні з метою представництва інтересів клієнта в суді, а саме надання усних пояснень, наданні відповідей на питання, ставлення запитань іншим учасникам справи, що на загальну суму 20 000 грн.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Частиною 1 статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська
Згідно з ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 вказується, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Також у додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18).
Як вбачається із матеріалів справи, предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом у галузі права.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу у заявленому стороною заявника розмірі не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи (перегляд рішення за нововиявленими обставинами), обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва.
З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для такої справи.
Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2025 року заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами було сформовано особисто ОСОБА_1 в системі «Електронний суд», яку судом було залишено без руху для усунення недоліків.
Також судом встановлено, що під час судового розгляду вищевказаної заяви всі процесуальні документи в справі надходити особисто від заявника ОСОБА_1 , а також адвоката Гергель К.О., в якості представника заявника.
Отже, матеріали справи не містять доказів представництва інтересів ОСОБА_1 саме адвокатом Колошиним В.П. у частині складання заяви про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року за нововиявленими обставинами та процесуальних документів (заяв, клопотань, пояснень).
При цьому, суд враховує обґрунтованість і доведеність зазначених в акті здачі-приймання виконаних послуг від 28 листопада 2025 року наданих адвокатом Колошиним В.П. послуг, а саме: консультація з питання застосування висновків Верховного суду з питання наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а також участь у судовому засіданні з метою представництва інтересів клієнта в суді, оскільки участь (прибуття для участі) у судових засіданнях 27 серпня 2025 року та 27 жовтня 2025 року підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, проаналізувавши послуги надані адвокатом заявника, їх обсяг та вартість, суд дійшов висновку про те, що відшкодування заявлених представником заявника витрат у зазначеному ними розмірі, є завищеним та необґрунтованим.
Враховуючи вищезазначене, визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правову допомогу, який підлягає відшкодуванню, застосовуючи наведені правові висновки щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності та є неспівмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
При цьому, враховуючи часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог, зважаючи на те, що фактично правова допомога заявнику ОСОБА_1 у цій справі все ж була надана, є документально підтвердженою та з врахуванням заперечень представника АТ «Сенс Банк» щодо неспівмірності заявлених витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним частково задовольнити заяву представника заявника про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., що є співставним з обсягом і змістом наданих адвокатом послуг та пропорційності задоволених вимог заявника, які підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з чим, заява представника заявника про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 247, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд
Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Колошина Вадима Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України задовольнити частково.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Т.П. Терещенко