Справа № 758/6843/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання Омельченко К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу», третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна, про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу») про визнання кредитного договору недійсним.

Зазначала, що 21.12.2019 від її імені та з використанням її персональних даних з ТОВ «Займер», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу», був укладений кредитний договір №100368.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Займер» зобов`язалося надати фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн., а споживач повернути кредит та сплатити відсотки за користування, сума відсотків за користування кредитом становить 2400 грн. 00 коп.

Однак, вона не зверталася до ТОВ «Займер» з проханням про отримання кредиту, не залишала будь-яких заявок про отримання кредиту, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі та не надавала своїх персональних даних, не ставила свій підпис, в тому числі електронний, на кредитному договорі чи будь-яких інших документах, не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту у ТОВ «Займер» та не отримувала будь-яких коштів від даної компанії.

Вказала, що договір кредитування №100368 від 21.12.2019 року є недійсним, оскільки даний договір нею не укладався та не підписувався, а був укладений шахрайським шляхом із використанням її особистих даних.

В пункті 6.3 Договору кредитування №100368 від 21.12.2019 року вказано, що «всі додатки та додаткові угоди, складені Сторонами в електронному вигляді та підписані з використанням одноразового ідентифікатора».

Однак, одноразового ідентифікатора вона не отримувала та не використовувала його для підписання договору кредитування та додатків до нього.

В Договорі кредитування вказано, що електронним підписом є комбінація KL4682, яка була надіслана для підписання на номер телефону, вказаний в договорі.

Підписання даного договору відбулося внаслідок здійснення шахрайський дій відносно неї, а саме: 21.12.2019 року із невідомого номеру телефону їй зателефонувала особа та представилася як співробітник оператора «Vodafone» та заявила, що стосовно мого номеру телефону вчиняються певні шахрайські дії та пояснила, що в тому випадку, якщо вона не хочу блокування номеру телефону, то має підтвердити цифровою комбінацією належність їй даного номеру. На її номер надійшла алфавітно-цифрова комбінація, яку вона усно назвала особі, що представилася як співробітник оператора «Vodafone».

Цього ж дня щодо неї було вчинено шахрайські дії з метою укладання договору кредиту від її імені та з використанням її персональних даних, про що було нею заявлено до Московського ВП ГУНП в Харківській області, що підтверджується копією поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

27.12.2019 вона звернулася до Московського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину стосовно інших двох актів шахрайства, які мали місце 21.12.2019 року. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною ч. 1 ст. 190 КК України, однак їй не було відомо, що стосовно неї 21.12.2019 вчинено ще один акт шахрайства та укладено від її імені і з використанням її особистих даних договір кредитування №100368.

07.02.2024 вона звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області.

Надсилання заяви про вчинення кримінального правопорушення до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області підтверджується Накладною №369 та Описом-вкладенням цінного листа від 07.02.2024.

Крім того вказала, що вказаний в договорі кредитування банківський рахунок № НОМЕР_1 , на який було здійснено переказ грошових коштів за даним договором, їй не належить.

Посилаючись на те, що вона не мала наміру укладати кредитний договір №100368 та не укладала і не підписувала його, а також не отримувала коштів за даним договором, отже її волевиявлення суперечить фактичним обставинам, які настають внаслідок укладання даного договору, просила визнати недійсним кредитний договір №100368, укладений 21.12.2019 з ТОВ «Займер» від її імені.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності його та позивачки, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача і її представника.

Представник ТОВ Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення від нього не надходило.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Ураховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час, та місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання, суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення від неї не надходило

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби М.А.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, 21.12.2019 між ТОВ «Займер» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі Клієнт) було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № 100368 (далі Договір).

Відповідно до п. 1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн. На умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначений цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилалась на те, що вона не мала наміру укладати кредитний договір №100368 та не укладала і не підписувала його, а також не отримувала коштів за даним договором, отже її волевиявлення суперечить фактичним обставинам, які настають внаслідок укладання даного договору, що свідчить про недійсність вказаного кредитного договору.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копію її заяви про вчинення кримінального правопорушення, адресовану Харківському районному управлінню поліції від 07.02.2024, з якої вбачається те, що 21.12.2019 із невідомого номеру телефону ОСОБА_1 зателефонувала особа, яка представилась співробітником оператора «Vodafone» та заявила, що стосовно її номеру телефону вчиняються шахрайські дії та якщо вона не хоче блокування свого номеру, то має підтвердити цифровою комбінацією належність їй номеру для уникнення блокування. На номер ОСОБА_1 надійшла алфавітно-цифрова комбінація «KL4682», яку вона усно назвала особі. Однак, вона не знала, що стосовно неї 21.12.2019 вчинено акт шахрайства та укладено від її імені з використанням її особистих даних Договір кредитування № 100368 від 21.12.2019, відповідно до якого їй було надано кредит у розмірі 4 000 грн. а також було передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 2 400 грн.

Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог позивачкою надано протокол допиту потерпілого від 05.03.2025 та повістку про виклик, адресовану ОСОБА_2 про явку на 05.03.2025 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області для забезпечення участі в слідчих діях у кримінальному проваджені № 0000103.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 05.03.2025 дізнавач СД ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції Колесник В.Ю., розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 10.02.2024, у приміщенні ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області у приміщенні № 83 допитала як потерпілу ОСОБА_1 .

У вказаному протоколу допиту ОСОБА_1 було зазначено, що кредитний договір № 100368 від 21.12.2019 з нею не укладався, вона не зверталася до жодних фінансових або кредитних установ з метою отримання кредиту, не залишала заявок на отримання кредиту, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі та не надавала своїх персональних даних, не ставила підпис, у тому числі електронний, на кредитному договорі чи будь-яких інших документах, не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту та не отримувала грошових коштів на банківський рахунок.

Доказів на підтвердження того, що зміст оспорюваного правочину відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а саме того, що вказаний оспорюваний договір був укладений за вільного волевиявлення ОСОБА_1 та відповідав її внутрішній волі, відповідачем суду не надано.

Ураховуючи те, що оспорюваний договір був укладений без вільного волевиявлення ОСОБА_1 та не відповідав її внутрішній волі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання кредитного договору № 100368, укладеного 21.12.2019 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 недійсним.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 257, 261, 267, 627, 628, 629 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта НОМЕР_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42228158), третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна, про визнання кредитного договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 100368, укладений 21.12.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та ОСОБА_1 .

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук