15 грудня 2025 року м. Кропивницький
справа № 404/234/19
провадження № 22-з/4809/89/25
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, Акціонерного товариства «Сенс Банк»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,
розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Майнард Наталія Олександрівна, про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови) у справі №404/234/19,
Ця справа в судах розглядалася неодноразово.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, Акціонерного товариства «Сенс Банк», за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про скасування записів про державну реєстрацію права власності, відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.07.2025 вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2024 скасовано і ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності:26577992, дата та час державної реєстрації: 07.06.2018 15:48:01.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1057,20 грн за подання позовної заяви до суду та 1817,00 грн судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1057,20 грн за подання позовної заяви до суду.

04.07.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Майнард Наталії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з АТ «Сенс Банк» та Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн. Розподілити зазначені витрати між відповідачами у рівних частинах.

До заяви додано письмові докази, а саме:

копію ордера на надання правничої допомоги №1102728 від 23.01.2025;

копію договору №б/н про надання правничої допомоги від 16.01.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Майнард Наталією Олександрівною, відповідно до п. 4.1.1 у мов, передбачених цим договором, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, що складається зі складання процесуальних документів із розрахунку - 4 000 грн за годину роботи та 2 000 грн за участь у засіданні. Акт приймання-передавання виконаних робіт із підсумком сплачених коштів та виконаних робіт проводиться на день оголошення рішення суду;

копію акту виконаних робіт №1 від 02.07.2025, яким визначено, що клієнту надавались такі послуги: складання та направлення апеляційної скарги, зі складанням запитів, оформленням Витягну реєстру нерухомого майна, ознайомлення із матеріалами справи у першій інстанції, включно із першим засіданням з 23.12.2024 по 24.01.2024 на суму 12 000 грн;участь у судових засіданнях виходячи із вартості судового засідання на суму 2 000 грн, всього на загальну суму 18 000 грн. Крім того, в акті вказано, що послуги надано у повному обсязі та відповідної якості й сплаче у повному обсязі.

10.07.2025 до суду надійшли заперечення представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Ременюк Тетяни Олександрівни на заяву про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови), в обґрунтування якої зазначено, що справа не є складною, враховуючи, що всі фактичні обставини справи встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та покладено в основу даного рішення. Позивачем фактично нові докази не подавались, та відповідно витрати на здійснення правничої допомоги не здійснювались, а тому винагорода у зазначеному розмірі є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами та взагалі викликає сумнів, а тому підлягає зменшенню.

Проаналізувавши зміст заяви та долучені до неї докази, врахувавши заяву АТ «Сенс Банк» про зменшення розміру правничої допомоги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що заява про розподіл судових витрат підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 ст. 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається зі вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. При цьому, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено: а) висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; б) новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; в) розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції; г) строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У постанові Кропивницького апеляційного суду від 01.07.2025 питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в апеляційному порядку не вирішувалося.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)».

Згідно зі ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява № 19336/04, п. 268).

Таким чином, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 тощо.

Правничу допомогу апелянту ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції у справі № 404/234/19 надавала адвокат Майнард Н. О. згідно з укладеним між ними договором від 16.01.2025 та ордером № 1102728.

Згідно з п. 4.1 договору про надання правничої допомоги від 16.01.2025, укладеного між ОСОБА_1 і адвокатом Майнард Н. О., гонорар адвокату сплачується його клієнтом за складання процесуальних документів із розрахунку 4000 грн за годину роботи та за участь у судових засіданнях - 2000 грн.

Оцінюючи надані позивачкою ОСОБА_4 докази понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що такі витрати безумовно пов`язані з переглядом цієї справи, їх склад і розмір підтвердження належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Відповідач АТ «Сенс Банк» у своїх запереченнях на заяву позивачки про ухвалення додаткового рішення просив відмовити у присудженні позивачці компенсації витрат на професійну правничу допомогу з огляду на складність справи, невелику кількість судових засідань, в яких приймав участь представник позивачки,

Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи норми п. 12 ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 134, ч. 2, ч. 3 ст. 137, ч. 2 ст. 141 ЦПК України та зміст постанови Кропивницького апеляційного суду від 01.07.2025, підстав для відмови у повному обсязі позивачці у присудженні компенсації її витрат на професійну правничу допомогу немає так, як суд апеляційної інстанції задовольнив її позов в частині вимог до АТ «Сенс Банк».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводи АТ «Сенс Банк» про те, що ця справа є нескладною.

Ця справа має істотне значення для сторін, зокрема для позивачки так, як квартира, яка є предметом іпотеки й на яку в позасудовому порядку Банк звернув стягнення, є її єдиним власним житлом. Поряд з цим, задоволення позову у цій справі не призведе до втрати Банком можливості з дотриманням встановленого законом порядку задовольнити свої вимоги за рахунок цього предмета іпотеки.

У справі, зокрема під час її перегляду в апеляційному порядку, позивач підняв ряд правових питань, які потребували ґрунтовного аналізу для формування правової позиції, а також відповідних витрат часу для виконання адвокатом своєї роботи з підготовки апеляційної скарги.

До того ж адвоката Майнард Н. О. взяла участь у чотирьох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (30.04.2035, 19.05.2025, 17.06.2025 та 01.07.2025). Саме за таку кількість судових засідань, оплачених за визначеним договором про надання правничої допомоги тарифом (4 х 2000 = 8000 грн), позивач просить присудити компенсацію.

Однак, варто уваги те, що у цій справі ОСОБА_1 пред`явила свої вимоги до двох відповідачів: АТ «Сенс Банк» та Благовіщенська міська рада Голованівського району Кіровоградської області.

За результатами апеляційного перегляду справи, апеляційний суд встановив, що Благовіщенська міська рада Голованівського району Кіровоградської області не є належним відповідачем, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до цього відповідача відмовив.

З огляду на зазначене, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову в частині позовних вимог до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вимоги позивачки про стягнення компенсації частини її судових витрат на професійну правничу допомогу з цього відповідача задоволенню не підлягають.

Оскільки позов ОСОБА_4 фактично задоволено лише на половину 9стосовно АТ «Сенс Банк»), тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Майнард Н. О. про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме: з АТ «Сенс Банк» на користь позивачки підлягає стягненню половина її витрати на правничу допомогу у сумі 9 000 грн (18000 / 2 = 9000).

Керуючись ст. 137, 141, 270, 382, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Майнард Наталії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

У справі № 404/234/19 ухвалити додаткове судове рішення (додаткову постанову).

У порядку розподілу судових витрат стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 (дев`ять тисяч) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня з дня складення повної додаткової постанови.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко