справа № 619/411/25
провадження № 2/619/607/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод та вселення,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, який в процесі розгляду було уточнено, в якому просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що 06 червня 2016 року Дергачівським районним судом Харківської області у справі №619/22/16-ц було ухвалено рішення про усунення перешкод для позивача ОСОБА_1 у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом допущення ОСОБА_1 до користування даним жилим приміщенням та вселення ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення було видано виконавчий лист №619/22/16-ц від 05 березня 2018 року Дергачівського районного суду Харківської області та відкрито виконавче провадження № 56022191. На виконанні у Дергачівському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонально управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходилось виконавче провадження № 56022191 з виконання виконавчого листа №619/22/16-ц від 05 березня 2018 року Дергачівського районного суду Харківської області про вселення ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 . Виконавче провадження № 56022191 формально було виконано, але боржник забрав у стягувача ключі, змінив замки і того ж вечора коли проходило виконання та вигнав з будинку. Таким чином, порушення права ОСОБА_1 щодо вселення у будинок триває та на сьогодні не є відновленим. Постановою державного виконавця від 21 березня 2018 року, було зобов`язано відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди для позивача ОСОБА_1 у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом допущення ОСОБА_1 до користування даним жилим приміщенням та вселити ОСОБА_1 у домоволодіння АДРЕСА_1 . Через те, що боржником не виконувалось рішення про вселення стягувача, державним виконавцем Сприндисом А.С. було винесено ряд постанов про проведення виконавчих дій з зазначеною датою та часом. 01 листопада 2018 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56022191, в якій встановлено, що вимоги виконавчого документу боржником виконано фактично та в повному обсязі, стягувачеві ОСОБА_1 надано доступ до приміщення та вселено в нього. Але після вселення, ОСОБА_2 відразу ж забрав у ОСОБА_1 ключі та вигнав її з будинку. Вимоги виконавчого документу боржником є невиконаними, так як на сьогоднішній день у ОСОБА_1 відсутній доступ до будинку АДРЕСА_1 через чинення перешкод доступу до приміщення. До того ж, на сьогоднішній день у цьому будинку проживають сторонні люди. З метою проведення виконавчих дій, державний виконавець ОСОБА_5 29 червня 2023 року о 10:00, в присутності ВП №3 ХРУП №3 в Харківській області, прибула за місцем проживання боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Для проведення виконавчих дій, боржник був відсутнім, а отже, доступу до приміщення не було надано. В результаті, було складено акт державного виконавця від 29 червня 2023 року про проведення виконавчих дій. 12 липня 2023 року державний виконавець Шумейко К. В. о 16:00 в присутності понятих, стягувача та працівника поліції повторно прибули за місцем проживання боржника. В результаті відсутності боржника вдома, провести виконавчі заходи виявилось знову неможливим. Відповідно, державним виконавцем було складено акт від 12 липня 2023 року про проведення виконавчих дій. 24 липня 2024 року державний виконавець Шумейко К. В. о 16:50 в присутності понятих, стягувача та працівника поліції прибули за місцем проживання боржника. З`ясувалося, що у будинку АДРЕСА_1 проживають невідомі особи, які сказали, що ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку з березня 2022 року, де він наразі виїхав їм не відомо. 12 серпня 2025 року державний виконавець Шумейко К. В. при примусовому виконанні ЗВП № 72379602 зробила вихід за адресою: АДРЕСА_2 для перевірки майнового стану ОСОБА_2 . Виявлено, що боржник за даною адресою не проживає, рухоме майно, що належить ОСОБА_2 , не виявлено, місце його проживання невідомо.Також, 12 серпня 2025 року державний виконавець Шумейко К. В. при примусовому виконанні ЗВП № 72379602 зробила вихід за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану ОСОБА_2 . За даною адресою боржник не проживає. Доступ до домоволодіння надав ОСОБА_6 . Боржник під час проведення виконавчих дій був відсутній. Було встановлено відсутність рухомого ліквідного майна, що належить боржнику.

13 лютого 2025 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача ОСОБА_3 . Вказав, що позовну заяву не визнає.

Відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило.

22 вересня 2025 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та призначено до розгляду по суті.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що був зареєстрований 13 вересня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 99.

Рішенням від 06 листопада 2015 року Дергачівського районного суду Харківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На сьогоднішній день, на виконанні у Дергачівському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) знаходяться виконавчі провадження:

ВП № 58286368 з виконання виконавчого листа №619/3759/17 від 04 січня 2019 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 627 318 грн;

ВП № 72044434 з виконання виконавчого листа № 619/2876/20 від 02 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 правничої допомоги у розмірі 3000 грн.;

ВП № 72044690 з виконання виконавчого листа № 619/2876/20 від 02 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майна із чужого незаконного володіння, а саме: автомобіля Volkswagen Transporter, кузов № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, колір сірий, номерні знаки НОМЕР_2 ; автомобіль ГАЗ-3309, шасі № НОМЕР_3 , колір білий, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерні знаки НОМЕР_5 ; телевізор плазмовий марки «Sharp» з діагоналлю 48 дюймів; телевізор плазмовий марки «LG» з діагоналлю 38 дюймів; стінку меблеву для вітальні виробництва Румунії; стіл обідній на шість стільців з натурального дерева виробництва Румунії; кухонний гарнітур виробництва України; варильну поверхню виробництва Італії; витяжку кухонну; диван шкіряний та шкіряне крісло виробництва Румунії; спальню для гостей (диван, шафа); кондиціонер виробництва Китай (3 одиниці); пральну машинку марки «Samsung»; душову кабінку виробництва Китай; столик журнальний виробництва Італії; килим бежевий, розміром 2х3 м; меблі на прихожу; стіл скляний обідній на 4 стільця до нього.

ВП №72044252 з виконання виконавчого листа № 619/2780/19 від 07 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2239,74 грн.

ВП №72044796 з виконання виконавчого листа № 619/2780/19 від 07 червня 2023 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

ВП № 72961082 з виконання виконавчого листа № 619/5784/21 від 06 вересня 2023 року Котелевського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми 168 438,82 грн.

ВП № 76966510 з виконання виконавчого листа № 619/5767/24 від 20 грудня 2024 року Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 303 041 грн. 15 коп.

На виконанні у Дергачівському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонально управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходилось виконавче провадження № 56022191 з виконання виконавчого листа №619/22/16-ц від 05 березня 2018 року Дергачівського районного суду Харківської області про вселення ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 .

Через невиконання боржником судових рішень, ОСОБА_1 було подано заяву до ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України.

Відділом поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001755 від 29 липня 2023 року та розпочато досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

24 жовтня 2024 року державним виконавцем Шумейко К. В. було подано подання до Дергачівського районного суду Харківської області про оголошення у розшук ОСОБА_2 .

Ухвалою від 04 листопада 2024 року Дергачівського районного суду Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М. у справі No 619/2876/21 боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , було оголошено у розшук.

На виконання ухвали від 04 листопада 2024 року Дергачівського районного суду Харківської області, боржника ОСОБА_2 було оголошено в державний розшук. Розшук боржника ОСОБА_2 здійснює сектор кримінальної поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

З метою проведення виконавчих дій, державний виконавець ОСОБА_5 29 червня 2023 року о 10:00, в присутності ВП №3 ХРУП №3 в Харківській області, прибула за місцем проживання боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Для проведення виконавчих дій, боржник був відсутнім, а отже, доступу до приміщення не було надано. В результаті, було складено акт державного виконавця від 29 червня 2023 року про проведення виконавчих дій.

12 липня 2023 року державний виконавець Шумейко К. В. о 16:00 в присутності понятих, стягувача та працівника поліції повторно прибули за місцем проживання боржника. В результаті відсутності боржника вдома, провести виконавчі заходи виявилось знову неможливим. Відповідно, державним виконавцем було складено акт від 12 липня 2023 року про проведення виконавчих дій.

24 липня 2024 року державний виконавець Шумейко К. В. о 16:50 в присутності понятих, стягувача та працівника поліції прибули за місцем проживання боржника. З`ясувалося, що у будинку АДРЕСА_1 проживають невідомі особи, які сказали, що ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку з березня 2022 року, де він наразі виїхав їм не відомо.

12 серпня 2025 року державний виконавець Шумейко К. В. при примусовому виконанні ЗВП № 72379602 зробила вихід за адресою: АДРЕСА_2 для перевірки майнового стану ОСОБА_2 . Виявлено, що боржник за даною адресою не проживає, рухоме майно, що належить ОСОБА_2 , не виявлено, місце його проживання невідомо.

Також, 12 серпня 2025 року державний виконавець Шумейко К. В. при примусовому виконанні ЗВП № 72379602 зробила вихід за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану ОСОБА_2 . За даною адресою боржник не проживає. Доступ до домоволодіння надав ОСОБА_6 . Боржник під час проведення виконавчих дій був відсутній. Було встановлено відсутність рухомого ліквідного майна, що належить боржнику.

В судовому засіданні також було досліджено відеозапис судового засідання від 19 березня 2025 року по справі № 619/6029/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Також, було досліджено відеозапис звернення ОСОБА_2 до Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/6029/24 в якому він повідомляє, що він знаходиться за межами України.

Рішенням від 19 березня 2025 року Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/6029/24 встановлено, що допитана у якості свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що проживає в будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 , він є її сватом. Свідок спілкується з ОСОБА_2 кожного дня телефонним та відеозв`язком. ОСОБА_2 , його син і дочка ОСОБА_3 з дитиною мешкають в м. Белгород, адресою не цікавилась.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В рішенні ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКанн проти Сполученого Королівства» зазначено, що для особистості людини, для її усталеного та безпечного місця в суспільстві втрата житла в контексті ст.8 Конвенції «є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Права, пов`язані з житлом, Конвенцією захищені подвійно: ст.8 документа передбачає право на «повагу до житла», а ст. 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує право на «повагу до майна».

Так, матеріали справи містять докази того, що у будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_8 . ОСОБА_1 , якій за рішенням від 06 червня 2016 року Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/22/16-ц було усунуто перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 та було вселено у цей будинок, дозволу на проживання у будинку стороннім особам не надавала, зокрема ОСОБА_8 .

Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

10 грудня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Ястребовою Є. Б. було надано остаточний розрахунок сум судових витрат, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи No619/411/25.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 22000,00 грн. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 12 000, 00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 грн 96 коп., витрати на надану професійну (правничу) допомогу у розмірі 22 000 грн., витрати на оплату відправлень, здійснених через «Е-ПОСТ» у розмірі 577 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 15, 76-81, 133, 137, 141, 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 41, 59 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 109, 150 ЖК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Є.Б. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод та вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати за оплату поштових відправлень, здійснених через «Е-ПОСТ» у розмірі 577 грн (п`ятсот сімдесят сім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Л. В. Калиновська