Провадження № 2/357/5697/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши в підготовчому провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №001486 (серії БЦЖ) від 26.07.2016, виданого на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому від 26.04.2016 року, на заселення сім`ї з чотирьох чоловік, позивачу надали квартиру АДРЕСА_1 . На той час членами сім`ї позивача були його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Відносини між сторонами погіршилися та в квітні 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач добровільно залишила спільне житло, в кінці 2021 року переїхала до м.Полтава, до своїх батьків, де працювала і проживала тривалий час. Позивач вказує на те, що з кінця 2021 року відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , не утримує житло, та факт її реєстрації в квартирі створює позивачу незручності, зокрема, позивач не може оформити субсидію, розпорядитися житлом на власний розсуд. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації понад 6 місяців, не несе витрат по утриманню житла, добровільно залишила квартиру, то на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вказаної квартири .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач позов визнала.

Третя особа в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Під час визнання відповідачем позову, суд роз`яснив сторонам положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради від 26.04.2016 року видано ордер на житлове приміщення №001486 (серії БЦЖ) від 26.07.2016 (а.с.5).

Як вбачається з довідки, наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї АДРЕСА_2 зареєстровані чотири особи: позивач ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.11).

На підставі заяви позивача, працівниками ОСББ «Леваневського, 58» було складено акти про не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації (а.с.16, 17).

Представник позивача суду пояснив, що відповідач з кінця 2021 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , не утримує майно, втратила інтерес до житла. Реєстрація місця проживання відповідача в одному помешканні з позивачем спричиняє незручності. Позивач має іншу сім`ю, самостійно утримує житло, сплачує комунальні послуги, не може оформити субсидію.

Відповідач при визнанні позовних вимог, ствердила обставини справи та зазначила, що, дійсно, тривалий час не проживає в одній квартирі з позивачем, але добровільно не знялася з реєстрації у вказаній квартирі, оскільки її діти залишаються зареєстрованими в спірній квартирі та потребують захисту їхніх житлових інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні ствердив, що позивач не має наміру визнавати дітей такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно зі ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

За ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Проаналізувавши обставини даної справи, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позовних вимог.

Позивач не ставив питання щодо відшкодування йому судових витрат.

Керуючись ст..ст. 9,71,72,163 ЖК України, ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.12.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола