г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2377/25
Номер провадження 2-о/213/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович, заінтересована особа: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Крамчанін О.В., звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, із заявою про встановлення факту проживання заявниці і ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що з травня 2014 року ОСОБА_1 почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 , шлюб не реєстрували. ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу за мобілізацією з 23.05.2023. Під час несення ним військової служби вони постійно спілкувались, підтримували зв`язок та вирішили офіційно укласти шлюб, у зв`язку з чим подали заяву до органу РАЦС, розгляд якої був призначений на 09.05.2024. ОСОБА_3 не зміг приїхати на вказану дату, його відпустка була скасована. 22.05.2024 ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, 02.04.2025 зник безвісти.

25.04.2025 за заявою ОСОБА_1 було зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст. 115 КК України. Під час особистого звернення заявника до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на гарячу лінію Міністерства оборони України, їй було відмовлено у наданні будь-якої інформації щодо пошуків ОСОБА_3 , оскільки вона не є членом його родини.

Задля можливості отримання інформації про хід та результати розшуку ОСОБА_3 , отримання грошового забезпечення як члена сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в період з травня 2014 року по 02 квітня 2025 року по день зникнення безвісти ОСОБА_3 .

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 11 червня 202 року задоволено клопотання представника зацікавленої особи про витребування доказів та клопотання представника заявниці про виклик свідків.

Представник заінтересованої особи - Міністерство оборони України, у поясненнях зазначив, що Міністерство оборони України, як юридична особа у своїй діяльності керується

Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил, Статутами Збройних Сил України та іншими правовими актами.

Представник просить врахувати надані пояснення при прийнятті рішення по справі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася належним.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який розірвано 26 серпня 1993 року, що видно із записів про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу, копії свідоцтва про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , шлюб розірвано 15 квітня 2004 року, що підтверджується копіями актових записів про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу.

Відповідно до інформації, наданої суду Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області ані ОСОБА_1 ані ОСОБА_3 в офіційному порядку більше шлюб не реєстрували. Тобто у період з травня 2014 року по 02.04.2025 року в іншому шлюбі не перебували.

Також із копії запису акту про народження №461 від 12.11.1993 слідує, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи. За інформацією Криворізької міської територіальної громади від 13.08.2025 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в Єдиному державному демографічному реєстрі відомості щодо неї відсутні. Проте ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16,17).

Із копії акту №25/04 від 04.05.2025 про фактичне проживання слідує, що ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_2 , без реєстрації разом із ОСОБА_1 з 03.05.2014 по 02.04.2025 (а.с.10).

Із листів АТ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 мають спільний рахунок, за допомогою якого здійнювалися операції по переказу коштів від ОСОБА_3 , та операції по переказу коштів одержувачу ОСОБА_3 (а.с.12-15).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали заяву про державну реєстрацію шлюбу, розгляд якої призначено на 09.05.2024, відповідно до повідомлення Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.11 -зворотний бік аркуша).

Заявницею додані до заяви копії світлин, на яких вона поруч із ОСОБА_3 (а.с.18).

Сповіщенням №5/2420 від 22 квітня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що її цивільний чоловік солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в районі н.п. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, 02.04.2025 зник безвісти (а.с.8).

За заявою ОСОБА_1 25.04.2025 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000171 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст.115 ч.1 КК України за фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 (а.с.8 зворотний бік аркуша).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Позивачка просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із військовослужбовцем з метою реалізації права на отримання інформації про хід та результати розшуку ОСОБА_3 та отримання грошового забезпечення як члена сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 зазначила, що юридичні факти, які належитьвстановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Такими доказами можуть слугувати: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

У вказаному Законі термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, також надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

До участі у справі судом в якості заінтересованої особи залучалася донька військовослужбовця, який зник безвісти, встановити його батьків, залучити їх до участі у справі не виявилося можливим. Проте це ніяким чином не впливає на право заявниці встановити факт проживання з цивільним чоловіком як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Наявність батьків, дітей (інших спадкоємців) не може впливати на встановлення такого юридичного факту. На даний час військовослужбовець ОСОБА_3 не оголошений померлим, тому вести мову про коло осіб, які мають право на одноразову допомогу, передчасно.

Враховуючи правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, який впливає на можливість реалізації заявницею прав у сфері соціального забезпечення, суд, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в період з травня 2014 року по 02 квітня 2025 року по день зникнення безвісти ОСОБА_3 , знаходить своє підтвердження. Зокрема це підтверджується спільним проживанням, матеріальною підтримкою один одного, фотознімками, спільним бажанням зареєструвати шлюб. Сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала саме ОСОБА_1 , з чого суд робить висновок, що солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 вказав її як цивільну дружину.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права, передбачені законодавчими актами, як члену сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, у тому числі право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування такої особи, інформації про хід та результати проведення розшуку безвісти зниклого чоловіка, право на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законодавством України.

Заявниця не має іншої можливості встановити та довести вказаний юридичний факт, адже чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю без шлюбу, зник безвісти, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення такого юридичного факту.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання її однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який зник безвісти 02 квітня 2025 року, в період з травня 2014 року по день зникнення безвісти останнього, тобто по 02 квітня 2025 року, що передбачено ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3,4,5,10, 76-81, 89, 223, 247 ч.2, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з травня 2014 року по день зникнення безвісти останнього, тобто по 02 квітня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник заявника: адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович, адреса: вул. Сонячна, 17, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50102,

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: пр. Повітрофлотський, буд.6, м. Київ, 03168, .

Дата складення повного тексту судового рішення 11 грудня 2025 року.

Суддя С.М. Хмельова