Справа № 462/7319/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Мельник А.-В.П.

з участю представника третіх осіб ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки у спільній сумісній власності на квартиру,

встановив:

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визначити, що частка ОСОБА_2 у належній на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 становить 1/3 частки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 06.12.1996, квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у спільній сумісній власності 3-ох осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина ОСОБА_6 померла та приватним нотаріусом після її смерті відкрито спадкову справу №73409313. Він та ОСОБА_3 , як спадкоємці за законом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як спадкоємці за заповітом, подали заяви про прийняття спадщини. Після смерті дружини виділилась належна їй 1/3 ідеальна частка у квартирі, що є об`єктом спадкування, внаслідок чого у їхній з відповідачем спільній сумісній власності залишилось 2/3 ідеальних часток квартири. Він звертався до відповідача із пропозицією укласти договір про визначення часток, однак відповідачем його звернення проігнороване. За наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що просить суд розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи, суд ухвалив проводити розгляд справи за його відсутності.

Треті особа у судове засідання не з`явилися, хоча час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник третіх осіб - ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов ОСОБА_2 визнають у повному обсязі, оскільки останній має безумовне право, відповідно до закону на 1/3 ідеальну частку квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 . Просив позов задовольнити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство відповідно до ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 06.12.1996, виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,3 кв.м., на праві приватної спільної сумісної власності належить: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю №2171 від 27.05.2025, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» повідомляє, що станом на 29.12.2012 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 06.12.1996, виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці, згідно з розпорядженням №4994 від 03.12.1996.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.02.2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Клімовою А.В. заведено спадкову справу №73409313, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.05.2025.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обставини, на які покликається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про визначення його частки у належній на праві спільної сумісної власності квартири, суд вважає, що дані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому позов є обґрунтований, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у належній на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 становить 1/3 частки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: