СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2279/25
Провадження № 2/306/1407/25
У Х В А Л А

15 грудня 2025 року м. Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Вінер Е.А., розглянувши заяву представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно та стягнення компенсації за частку у спільному рухомому майні,

В С Т А Н О В И Л А :

До провадження судді надійшла цивільна справа за позовом представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно та стягнення компенсації за частку у спільному рухомому майні.

Одночасно з позовом адвокат позивача подав заяву про забезпечення позову у якій зазначає, що 01 листопада 2011 року між сторонами було укладено шлюб. На момент одруження, ОСОБА_1 був власником квартири у місті Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, яку на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дерберою Т.О. позивач продав та за ці кошти придбав земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та побудував житловий будинок. Зазначає, що набуття земельної ділянки, а згодом і будівництво житлового будинку на ній, відбулися виключно за рахунок особистих коштів позивача, отриманих від продажу належної йому квартири та відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, є особистою приватною власністю відповідача, оскільки була набута ним за рахунок коштів, що належали йому особисто до шлюбу або походять з відчуження належного йому особистого майна. Відповідачка на той час працювала бібліотекарем та таких коштів не мала. В подальшому сторони у шлюбі купили земельну ділянку :04:002:0026, по сусідству біля будинку на ім`я відповідачки. Позивач бажає визначити частку у цьому спільному майні та вважає, що йому належить 1/2 частина вказаної землі. Крім того, позивач, працюючи на посаді старшого механіка на судні отримував значні кошти в якості заробітної плати та перераховував відповідачу ОСОБА_2 . Дані кошти, відповідач вклала у свій бізнес, купивши шуби та куртки для продажу в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Свалява, вул. Головна, 74К. Торгівля ведеться і по сьогоднішній день, однак кошти відповідачка повертати не збирається. Також, позивач нещодавно зустрів ріелтора на своїй сусідній земельній ділянці, який повідомив йому, що відповідач подала оголошення про продаж земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0026, яку сторони придбали у шлюбі 17.06.2021 р., на ім`я відповідачки. Такі дії можуть призвести до втрати частини майна позивача, як нерухомого так і рухомого, оскільки існує ймовірність, що як тільки відповідачка отримає даний позов, вона почне розпродавати товар та ховати його від реалізації, що уникнути повернення коштів позивачу. А тому просить суд накласти и арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд приходить висновку, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії.

Встановлено, що предметом позову в справі № 306/2279/25 є визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно та стягнення компенсації за частку у спільному рухомому майні в розмірі 3 954 389, 00 гривень з відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149ЦПК.

Таким чином, беручи до уваги предмет та розмір позовних вимог, які представник позивача заявив до суду і вид забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вони є взаємопов`язані, співмірними, між сторонами дійсно виник спір, а також існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на наведене, заява представника позивача представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача-адвоката Колотухи Івана Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно та стягнення компенсації за частку у спільному рухомому майнізадовольнити.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 до вирішення справи по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Свалявського районного суду

акарпатської області Е.А. Вінер