Провадження 2/127/2986/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2025 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
16.05.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, зміну розміру аліментів.
Мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.08.2008 року зареєстрували шлюб.
Сторони є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб між подружжям було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року № 127/5087/22.
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю.
Разом з тим, з 20.04.2025 року син ОСОБА_4 проживає з батьком по АДРЕСА_1 , знаходиться на утриманні батька, однак, аліменти на утримання сина перераховуються на користь його матері.
Син ОСОБА_6 навчається в 9 класі КЗ «Тернуватській опорний заклад загальної середньої та дошкільної освіти» Тернуватської селищної ради.
В судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Шиш А.Б. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. При ухваленні рішення просив врахувати найкращі інтереси сина ОСОБА_6 , який з квітня 2025 року проживає з батьком, але кошти на його утримання отримує відповідачка, яка їх на утримання сина не витрачає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно, належним чином, за адресами проживання, що наявні в матеріалах справи. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавали. Про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 08.08.2008 року зареєстрували шлюб.
Їх син ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а донька - ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб між подружжям був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року № 127/5087/22.
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю.
Згідно довідок, виданих Тернуватською селищною радою Запорізького району Запорізької області від 24.04.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки, виданої 05.05.2025 року КЗ «Тернуватській опорний заклад загальної середньої та дошкільної освіти» Тернуватської селищної ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є учнем 9 класу вказаного закладу освіти, навчання у якому на основі рішення педради від 30.08.2024 року відбувається в дистанційному форматі.
Згідно ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
В судовому засіданні встановлено, що син ОСОБА_6 досяг 14-річного віку, отже він в силу норм чинного законодавства може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків. Син обрав місце проживання з батьком ОСОБА_1 і з квітня 2025 року постійно проживає з ним і знаходиться на його утриманні.
Вказані обставини відповідач не оспорила.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 просив припинити стягнення аліментів з нього на утримання ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (тобто з особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала).
Правовідносини виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку батьків щодо утримання дітей, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
З квітня 2025 року неповнолітній син сторін проживає із ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні.
Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Підстав для припинення стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 немає, разом з тим, в зв`язку із задоволенням позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню вимога щодо зміни розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 .
Так, статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав, визначених ст. 192 СК України, може змінюватись.
Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України).
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір, що сплачений позивачем 1 211,20 грн. згідно квитанції від 16.05.2025 року, слід стягнути з відповідачки на користь позивача.
Оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про зміну розміру аліментів судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 180-183, 191,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки Словацької Республіки, і.н. НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , прож.: АДРЕСА_3 ) на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом 16.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 28 листопада 2025 року.

Суддя: