Справа №442/8380/25
Провадження №2/442/2510/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фінансова кредитна компанія «Українські кредити» про скасування арешту нерухомого майна -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, який обгрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом свого сина спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер (трагічно загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, по даний час не може оформити свої спадкові права на належне їй спадкове майно після смерті сина ОСОБА_2 , в тому числі оформити свідоцтво про право на спадщину на частку належної спадкодавцю на праві спільної власності квартири АДРЕСА_1 , а також розпорядитись належним їй спадковим майном, оскільки у Державних реєстрах є записи про наявність арештів на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Водночас, згідно з інформацією Єдиного реєстру боржників, на даний час відсутній запис про наявність у ОСОБА_2 заборгованості перед будь-якими фізичними чи юридичними особами.

Згідно з інформаційним листом №15613 від 22.03.2024, виданим Дрогобицьким відділом Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області, у Дрогобицькому МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебували на виконанні виконавчі провадження, у межах яких на підставі постанов про арешт майна боржника і було внесено державним виконавцем оскаржувані обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

На даний час усі виконавчі провадження є завершеними з винесенням відповідних постанов, які є чинними.

Водночас, з 2011-2012 року по даний час стягувач за виконавчими провадженнями, під час виконання яких державним виконавцем накладалися оскаржувані арешти нерухомого майна КС Фінансова кредитна компанія «Українські кредити», не звертався до Державної виконавчої служби чи до приватного виконавця про повторне пред`явлення на виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду №2-3535 від 17.11.2009 чи виконавчого листа, виданого18.05.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області з виконання рішення суду у справі 2-412, з чого очевидним є факт пропущення стягувачем строку на пред`явлення цього виконавчого документа на виконання.

27 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Паращак Н.Б. звернувся з адвокатським запитом до Національного банку України, щоб отримати інформацію щодо статусу юридичної особи КС «Фінансова кредитна компанія «Українські кредити», відповідно до якого просив надати відповідь на ряд питань та надати копії відповідних документів.

У відповіді на адвокатський запит зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься у Державному реєстрі фінансових установ, який веде Національний банк України, КС «ФКК «Українські кредити» була внесена до реєстру згідно з розпорядженням Держфінпослуг від 06.06.2006р. №5856 та мала ліцензії на діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки та на залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. У зв?язку з невиконанням КС «ФКК «Українські кредити» вимог Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг ліцензії були анульовані згідно з розпорядженням Держфінпослуг від 04.06.2009 №415. У подальшому розпорядженням Держфінпослуг від 19.05.2011 №277 КС «ФКК «Українські кредити» було виключено з Реєстру та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 3 огляду на викладене, КС «ФКК «Українські кредити» не є об`єктом державного регулювання та нагляду Національного банку, інформація про правонаступників та актуальну поштову адресу КС «ФКК «Українські кредити» у Національному банку відсутня, з чого вбачається, що відповідач у справі позбавлений Регулятором права здійснювати фінансову діяльність на ринку в Україні ще з 19.05.2011.

Тому, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, в тому числі права на спадкування нерухомого майна після трагічної смерті сина та розпорядження цим нерухомим майном, а також з метою захисту законних майнових прав та інтересів своїх неповнолітніх онуків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вона змушена звернутися з даним позовом в суд.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Також судом здійснено оголошення про виклик відповідача на сайті (веб-порталі) Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права власника майна.

Судом встановлено, що позивач ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер (трагічно загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки у Державних реєстрах є записи про наявність арештів на все нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: арешт, накладений на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 :

- реєстраційний номер обтяження: 9338839, який накладено державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 11.12.2009 під час виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду №2-3535 від 17.11.2009;

- реєстраційний номер обтяження:9979666, який накладено державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 29.06.2010р. під час виконання виконавчого листа №2-412 від 18.05.2010р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на користь КС «Фінансова кредитна компанія «Українські кредити» заборгованості по кредитному договору в розмірі 33892,83 грн. (тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 83 копійки.

Згідно з інформацією Єдиного реєстру боржників, на даний час відсутній запис про наявність у ОСОБА_2 заборгованості перед будь-якими фізичними чи юридичними особами.

Згідно з інформаційним листом №15613 від 22.03.2024, виданим Дрогобицьким відділом Державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області, у Дрогобицькому МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебували на виконанні виконавчі провадження, у межах яких на підставі постанов про арешт майна боржника і було внесено державним виконавцем оскаржувані обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

На даний час усі виконавчі провадження є завершеними з винесенням відповідних постанов.

З 2011-2012 року по даний час стягувач за виконавчими провадженнями, під час виконання яких державним виконавцем накладалися оскаржувані арешти нерухомого майна КС Фінансова кредитна компанія «Українські кредити», не звертався до Державної виконавчої служби чи до приватного виконавця про повторне пред`явлення на виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду №2-3535 від 17.11.2009 чи виконавчого листа, виданого18.05.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області з виконання рішення суду у справі 2-412,

У відповіді на адвокатський запит, Національним Банком України зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься у Державному реєстрі фінансових установ, який веде Національний банк України, КС «ФКК «Українські кредити» була внесена до реєстру згідно з розпорядженням Держфінпослуг від 06.06.2006р. №5856 та мала ліцензії на діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки та на залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. У зв?язку з невиконанням КС «ФКК «Українські кредити» вимог Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг ліцензії були анульовані згідно з розпорядженням Держфінпослуг від 04.06.2009 №415. У подальшому розпорядженням Держфінпослуг від 19.05.2011 №277 КС «ФКК «Українські кредити» було виключено з Реєстру та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 3 огляду на викладене, КС «ФКК «Українські кредити» не є об`єктом державного регулювання та нагляду Національного банку, інформація про правонаступників та актуальну поштову адресу КС «ФКК «Українські кредити» у Національному банку відсутня, з чого вбачається, що відповідач у справі позбавлений Регулятором права здійснювати фінансову діяльність на ринку в Україні ще з 19.05.2011.

З чого слідує, що статус юридичної особи КС «Фінансова кредитна компанія «Українські кредити», за заявами на примусове виконання судових рішень якої накладені арешти на все майно ОСОБА_2 , на час розгляду справи «перебуває в стані припинення».

Згідно статті 316 Цивільного кодексу України «Поняття права власності» 1. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 2. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном , а статтею 317 ЦК України «Зміст права власності» 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ряду положень статті 319 ЦК України «Здійснення права власності» визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно статті 321 ЦК України «Непорушність права власності» 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 3. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 325 ЦК України «Право приватної власності» визначено, що 1. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. 2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. 3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Згідно статті 379 ЦК України «Поняття житла» 1. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 382 ЦК України «Квартира як об`єкт права власності» 1. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. 2. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів.

Статтею 20 Цивільного кодексу України «Здійснення права на захист» визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 386 ЦК України «Засади захисту права власності» 1. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. 2. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 3. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Водночас, статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння» 1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до деяких положень Постанови №5 від 03 червня 2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна ». З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна, керуючись статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановляє дати судам такі роз`яснення: 1. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. 2. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту спадкового майна, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Скасувати арешт, накладений на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обтяження: 9338839), який накладено державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 11.12.2009р. під час виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду №2-3535 від 17.11.2009р.

Скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер обтяження: 9979666), який накладено державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 29.06.2010р. під час виконання виконавчого листа №2-412 від 18.05.2010р., виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КС «Фінансова кредитна компанія» Українські кредити» заборгованості по кредитному договору в розмірі 33892,83 (тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 83 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2025.

Суддя О.В. Крамар