Справа № 136/1250/25
провадження № 2/136/442/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 грудня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», банк) через свого представника Усенка М.І. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 16.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір № 102455737, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 8 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами договору, строком на 105 днів, а позичальник у свою чергу зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, виконати інші зобов`язання в поряду та строки узгоджені в договорі.

Позивач у позові зазначає, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору.

28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 108-МЛ/T, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 102455737 укладеним 16.12.2023 із ОСОБА_1 .

У позові позивач вказує, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитним договором №102455737 від 16.12.2023, який склав 29 668,41 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7 666,00 грн.; заборгованість за відсотками - 20 642,41 грн.; заборгованість за комісіями - 1 360,00 грн., які у добровільному порядку відповідач не сплачує, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений судом строк відповідач відзиву не надала, не надала заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві, що направив в адресу суду просив про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач не з`явилась у судове засідання, будучи повідомленою про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також зазначеною у позовній заяві, про поважність причин неявки не повідомила, відзиву у встановлений судом строк не подала.

У зв`язку з викладеним, позиції представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 16.12.2023 ОСОБА_1 виявила намір на укладення кредитного договору, заповнивши на сайті miolan.ua Анкету-заяву №102455737 від 16.12.2023, відповідно до якої зазначила розмір кредиту, строк кредитування та свої персональні дані (а.с.14).

За наслідками розгляду Анкети заяви від 16.12.2023, Банком було прийнято рішення та погоджено умови кредитування по заяві №102455737, узгоджено суму в розмірі 8 000 грн., строк 15 днів, комісію за надання - 17% одноразово, ставку процентів 2,10% за кожен день користування кредитом (а.с.14 на звороті).

16.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №102455737 (а.с.6-13), відповідно до якого сторони узгодили суму кредиту у 8 000 грн., строк 105 днів з 16.12.2023 (дата надання кредиту), який складається з пільгового та поточного періодів, пільговий період становить 15 днів настає з дати видачі кредиту та завершується 30.12.2023, поточний період складає 90 днів, закінчується 30.03.2024. Комісія за надання кредиту 1360,00 грн., яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2520,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,10 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 16560,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,30 відсотків, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.2.1. кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок карти НОМЕР_1 .

У пункті 2.3 договору визначено пролонгація.

Відповідно до п. 2.3.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.

Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені п.2.3. договору та Розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до довідки про ідентифікацію видану ТОВ «Мілоан» (а.с.13 на звороті), підтверджено акцепт договору позичальником шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 399026, час відправки 16.12.2023 о 14:56:35 год. на номер телефону НОМЕР_2 .

Факт передачі позивачем відповідачеві грошових коштів обумовлених договором на суму 8 000,00 грн. на карту НОМЕР_1 підтверджується Платіжним дорученням від 16.12.2023 за №78686064 (а.с.15).

Відповідно до Виписки з особового рахунка за Кредитним договором №102455737 від 16.12.2023 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 17) підтверджено проведення позичальником операцій, а також встановлено, що станом на 20.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 склала 29 668,41 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7666,00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 1360,00 грн.; заборгованість за відсотками - 20642,4100 грн.; заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн.

На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем надано Виписку щодо відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102455737 укладеним із ОСОБА_1 (а.с.15 на звороті - 16), відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 вчинялись дії щодо пролонгації строку кредитування/продовження договору.

28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 108-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 102455737 укладеним 16.12.2023 із ОСОБА_1 , про що зазначено у Витягу з реєстру боржників (а.с. 17 на звороті - 27, 28 на звороті).

13.05.2025 за вих. №23611821/4649 (а.с.29) в адресу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було спрямовано претензію (досудова вимога) про дострокове виконання умов кредитного договору, розмір заборгованості за кредитом становить 29668,41 грн.

Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги від 28.05.2024. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 102455737 від 16.12.2023.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником за вказаним зобов`язанням.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що 16.12.2023 ОСОБА_1 підписала Договір №102455737 про надання кредиту між нею та ТОВ «Мілоан» електронним підписом одноразовим ідентифікатором «399026» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню.

На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідач була обізнана з розглядом цивільної справи, повідомлялась в установленому порядку про розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але жодним чином не висловила своєї позиції за вимогами до неї банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечувала наявної заборгованості, укладення договору, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі процентів, тощо.

Суд враховує, що відповідач мала достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім не подала, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо.

Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що нею не було зроблено.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача, оскільки усі умови прямо передбачені в кредитному договорі від 16.12.2023, контр розрахунку відповідачем не надано та його не спростовано, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 29 668,41 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7666,00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 1360,00 грн.; заборгованість за відсотками - 20642,4100 грн.; заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн. є обґрунтованими.

За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Із платіжної інструкції №10429 (а.с.1) встановлено, що при пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422 гривень 40 копійок.

Оскільки позов задоволено, тому із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачена сума судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до позову додано Договір про надання правової допомоги від 06.05.2025 за №06051 між АБ «Апологет» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал»; Акт №520 наданих послуг від 20.05.2025 на суму 7 000 грн.; Детальний опис наданих послуг до Акту №520 від 20.05.2025 за договором про надання правової допомоги №0605 від 06.05.2025.

Суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. підлягають присудженню із відповідача на користь позивача, оскільки підтвердженні належними доказами, а відповідач не надала жодних заперечень.

Керуючись ст. 525, 526, 530, 1048, 1054 ЦК України, ст. 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280, 281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102455737 від 16.12.2023 станом на 20.05.2025 в загальному розмірі 29 668 (двадцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн., 41 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7 666,00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 1 360,00 грн.; заборгованість за відсотками - 20 642,4100 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники цивільного процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, кв. 28 корпус, м. Львів, Львівська обл., ЄДРПОУ - 35234236);

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Суддя Світлана ШПОРТУН