Справа № 443/717/21 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-з/811/239/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
12 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Жидачівська міська рада, Стрийська районна військова адміністрація, Жидачівське міське виробниче управління комунального господарства, про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом проведення за власний рахунок капітального ремонту та підсилення конструкції перекриття між кухнями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої спеціальною організацією за рахунок ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 908,00 грн витрат на сплату судового збору, 17 676,00 гривень витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи та 19 089,00 грн витрат на правову допомогу, а всього 37 673,00 грн.

У решті вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2022 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом проведення за власний рахунок ремонтних робіт по відновленню облицювання стелі приміщення кухні квартири АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Питання судових витрати не вирішено.

23 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з позивача в користь відповідача судові витрати, понесені ОСОБА_1 при розгляді даної справи у розмірі 78 556 грн 20 коп, з яких 8 000,00 грн - витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу в суді першої інстанції (акт від 04.07.2023 - частково), 38 900,00 грн (акт від 04.07.2023 - частково, акти від 02.10.2023; 17.12.2024; 01.04.2025; 17.06.2025; 02.09.2025; 10.09.2025; 20.09.2025) - витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, 30 291,20 грн - витрати по оплаті додаткової будівельно-технічної експертизи та 1 362,00 грн - судовий збір за звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

24 вересня 2025 року представник ОСОБА_3 - Наконечна Оксана-Анастасія Євгенівна подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким здійснити розподіл судових витрат між сторонами.

У заяві зазначила, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій позивачем понесено витрати в розмірі 89 215,00 грн, з яких 908, 00 грн - судовий збір при поданні позовної заяви; 17 676,00 грн - витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи, 10 000,00 грн - витрати на оплату експертного дослідження ФОП ОСОБА_5 та виготовлення технічного звіту, 19 089,00 грн - витрати на правову допомогу при розгляді справи судом першої інстанції, 41 542,00 грн - витрати на правову допомогу при розгляді справи апеляційним судом.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник Наконечна О.-А.Є. подану ними заяву підтримали, проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечили.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подану ними заяву підтримали, проти задоволення заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою, з урахуванням всіх аспектів і складності справи, та може дійти висновку, що справедливим та співрозмірним буде зменшення їх розміру.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на адвокатські послуги, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Як убачається з матеріалів справи, 02.12.2022 року між адвокатом Марчуком Г.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 01/12, на підставі якого адвокату було видано ордер про надання правничої (правової) допомоги відповідачу у даній справі.

На підтвердження розміру понесених судових витрати на правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції представник відповідача Марчук Г.О. надав суду додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 01/12 від 02.12.2022 року, акт № 1/25 приймання-передачі наданих послуг від 01.04.2025 згідно договору про надання правової допомоги №01/12 від 02.12.2022 року, згідно якого вартість послуг становить 7400,00 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2025, згідно якого вартість послуг становить 2500,00 грн; акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2023, згідно якого вартість послуг становить 3000,00 грн; акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 04.07.2023, згідно якого вартість послуг становить 17 000,00 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2025, згідно якого вартість послуг становить 5000,00 грн; акт №1/25 приймання-передачі наданих послуг від 17.06.2025, згідно якого вартість послуг становить 3000,00 грн; акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 17.12.2024, згідно якого вартість послуг становить 4000,00 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 20.09.2025, згідно якого вартість послуг становить 5000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплачено 30 291,20 грн витрат на проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 142, том 3) та 1362 грн судового збору, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 10.01.2023 року (а.с. 12, том 3).

Як убачається з матеріалів справи, 09.04.2021 року між адвокатом Наконечної О.-А.Є. та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого адвокат взяв на себе зобов`язання по наданню замовнику на довгостроковій основі комплексу адвокатської допомоги консультаційно-правового характеру згідно з умовами цього договору та наступними додатковими письмовими угодами, а замовник зобов`язувався здійснювати оплату таких послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивачем ОСОБА_3 було сплачено 908 грн судового збору, що підтверджується квитанцією № 52 від 21.04.2021 року (а.с. 1, том 1), та сплачено 17676,00 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи згідно рахунку-фактури № 0712/1 від 12.07.2021 року (а.с. 40, том 2), що підтверджується квитанцією №27 від 09.08.2021 року(а.с. 39, том 2) і 10000 грн на оплату експертного дослідження ФОП ОСОБА_5 .

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу представник позивача Наконечна О-А.Є. надала акти виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги № 09/04 від 02.09.2025 року, згідно яких 19 089,00 грн - витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції, 41 542,00 грн - витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (а.с. 75-87, а.с. 142-144, а.с. 252-253, том 4) та квитанції до платіжних інструкцій (а.с. 62-73, том 4).

01.12.2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій заперчила вимоги ОСОБА_3 про стягнення з неї судових витрат, які були понесені позивачкою під час розгляду справи апеляційним судом, посилаючись на часткове задоволення її апеляційної скарги постановою Львівського апеляційного суду від 19 версня 2025 року. Крім того, у заяві зазначила, що в переліку судових витрат, зазначених позивачкою, є витрати на оплату експертного дослідження ФОП ОСОБА_5 , однак рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21.12.2022 року у стягненні зазначених витрат на користь ОСОБА_3 було відмовлено та в цій частині рішення суду не оскаржувалося. При цьому, висновок експерта № 498/22 судової будівельно-технічної експертизи від 21 березня 2022 року та експертне дослідження ФОП ОСОБА_5 не були враховані Львівським апеляційним судом під час ухвалення постанови, у зв`язку з чим підстави для відшкодування зазначених судових витрат відсутні.

01.12.2025 року представник ОСОБА_3 - Наконечна О-А.Є. подала заперечення на заву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначила про зловживання відповідачкою процесуальними правами, які призвели до затягування розгляду справи, що є підставою для відмови у стягненні в її користь понесених нею судових витрат. Крім того, враховуючи, що про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відповідачка протягом розгляду справи судом першої інстанції не заявляла та відповідний розрахунок не подавала, вважала, що клопотання про відшкодування таких витрат, заявлене в апеляційному суді, задоволенню не підлягає, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 14.02.2019 року в справі №916/24/18.

Аналізуючи подані сторонами доводи на обґрунтування розміру понесених судових витрат у даній справі та їх заперечення щодо зазначених у заявах сум судових витрат, виходячи з розміру задоволених позовних вимог та положень ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, а також правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, колегія суддів приходить до висновку, що заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 454 грн судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, 8883 грн витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи, 5000 грн витрат на оплату експертного дослідження та 41 489 грн витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 681 грн судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, 15 145,60 грн витрат на оплату додаткової будівельно-технічної експертизи та 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 681 грн в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_3 - Наконечної Оксани-Анастасії Євгенівни про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 454 грн судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, 8883 грн витрат на оплату судової будівельно-технічної експертизи, 5000 грн витрат на оплату експертного дослідження та 41 489 грн витрат на правничу допомогу.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 681 грн судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, 15 145,60 грн витрат на оплату додаткової будівельно-технічної експертизи та 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 12 грудня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра