Постанова

Іменем України

1 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 758/5090/24

Провадження № 61-15583св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,

учасниками якої є:

позивачка - ОСОБА_1 (далі - позивачка),

відповідач - Державний університет інфраструктури та технологій (далі - відповідач),

про відшкодування майнової та моральної шкоди

за касаційною скаргою позивачки на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, якупостановила суддя Захарчук С. С., і постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Соколової В. В., Мережко М. В., Поліщук Н. В.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

(1) Вступ

1. Позивачка вважає, що відповідач, втративши оригінал її заяви про звільнення, завдав їй майнову та моральну шкоду. Тому звернулася до суду з відповідним позовом. Одночасно заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки шкода, на її думку, завдана ушкодженням здоров`я.

2. Суд першої інстанції вказане клопотання не вирішив, залишив позовну заяву без руху, зокрема через те, що позивачка не сплатила судовий збір. Констатував, що вона не надала документів про те, що шкоду їй завдано саме ушкодженням здоров`я. Надалі цей суд позовну заяву повернув, бо її недоліки позивачка у встановлений строк не усунула, а саме не сплатила судовий збір.Крім того, зазначив, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачка не надала належних доказів завдання шкоди, розміру останньої, а також того, що її завдав відповідач.

3. Апеляційний суд змінив мотиви, викладені в ухвалі суду першої інстанції про повернення позовної заяви. Вказав про відсутність підстав для звільнення позивачки від сплати цього збору, оскільки справа не стосується відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Зауважив, що суд першої інстанції помилково вказав на відсутність доказів вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та завданою позивачці шкодою, бо суд не може оцінювати докази на стадії відкриття провадження у справі.

4. Позивачка з висновками судів попередніх інстанцій не погодилася. У касаційній скарзі стверджувала, зокрема, про надмірний формалізм, який вони допустили під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, та неправомірне обмеження права на доступ до суду.

5. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи правомірно суд першої інстанції повернув позовну заяву, не вирішивши клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору та не надавши їй додатковий строк для такої сплати після виявлення відсутності підстав для її звільнення. Відповідь на це запитання - негативна. Тому оскаржені судові рішення скасував і скерував справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

(2) Зміст позовної заяви

6. У квітні 2024 року позивачка звернулася до суду позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача відшкодування 35 496 797,70 грн майнової та 10 000 000,00 грн моральної шкоди. Мотивувала так:

- відповідач втратив заяву позивачки про її звільнення від 5 жовтня 2009 року, з огляду на що вона не може захистити свої права у межах кримінального та цивільного проваджень і відновити порушене право;

- втрата заяви зумовила моральні страждання, ушкодження здоров`я й унеможливила здатність працювати, внаслідок чого завдана майнова шкода у вигляді упущеної вигоди;

- позивачка є звільненою від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідач вказаними діями з втрати заяви про звільнення завдав шкоди її здоров`ю.

(3) Зміст провадження у суді першої інстанції

7. 8 травня 2024 року Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та встановив для усунення недоліків десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Позивачка мала, зокрема, пояснити, якими діями відповідач їй завдав шкоду, у чому полягає причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та шкодою, надати відповідні докази та сплатити судовий збір. Стосовно звільнення від сплати останнього суд вказав, що позивачка не надала документів про те, що шкоду їй завдано саме ушкодженням здоров`я.

8. У травні 2024 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивачка подала до суду заяву, в якій стверджувала про завдання діями відповідача шкоди її здоров`ю, з огляду на що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

9. 28 травня 2024 року Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу, згідно з якою визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачці. Мотивував так:

- остання не усунула недоліки вказаної заяви у встановлений для цього строк, а саме не сплатила судовий збір;

- позивачка не надала належних доказів завдання шкоди, розміру останньої, а також того, що її завдав відповідач;

- звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, тому без надання відповідних доказів немає підстав для звільнення від сплати збору на підставі статей 5, 8 Закону України «Про судовий збір».

(4) Зміст постанови апеляційного суду

10. 15 листопада 2024 року Київський апеляційний суд ухвалив постанову про зміну мотивувальної частини ухвали ухвалу суду першої інстанції від 28 травня 2024 року з викладенням такої частини в редакції цієї постанови. Мотивував так:

- підставою для відшкодування шкоди (як майнової, так і моральної) є не завдання відповідачем ушкодження здоров`ю позивачці, а, як вона зазначила, втрата оригіналу її заяви про звільнення від 5 жовтня 2009 року, внаслідок чого відбулося порушення її прав та погіршення стану здоров`я. Тому позивачка не має пільги зі сплати судового збору, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а висновок місцевого суду про неусунення нею недоліків позовної заяви у частині сплати судового збору є правильним;

- звільнення від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» не є правом суду, але він має перевірити наявність підстав для застосування відповідних положень цієї статті;

- помилковими є мотиви суду першої інстанції про відсутність доказів вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та шкодою, завданою позивачці. Суд оцінює надані сторонами докази за результатами розгляду справи, а не на стадії відкриття у ній провадження.

(5) Провадження у суді касаційної інстанції

11. 24 листопада 2024 року позивачка подала касаційну скаргу. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції від 28 травня 2024 року та постанову апеляційного суду від 15 листопада 2024 року, а справу скерувати до суду першої інстанції «для продовження слухання».

12. 3 лютого 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення копії тієї ухвали. Позивачка мала надати докази надсилання копій касаційної скарги з усіма додатками відповідачу та сплатити 484,48 грн судового збору.

13. 25 лютого 2025 року позивачка надіслала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначила, що копію касаційної скарги відправила відповідачу на його електронну адресу та просила зменшити судовий збір чи відстрочити його сплату до моменту, коли вона працевлаштується та почне отримувати доходи.

14. 7 березня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачці на п`ять днів з дня вручення тієї ухвали строк на усунення недоліків касаційної скарги. Позивачка мала надати докази надсилання копії касаційної скарги з усіма доданими до неї матеріалами відповідачу та сплатити 484,48 грн судового збору.

15. 13 березня 2025 року позивачка надіслала на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додала квитанцію про сплату 13 березня 2025 року 484,50 грн судового збору.

16. 26 березня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив позивачці на п`ять днів з дня вручення тієї ухвали строк на усунення недоліків касаційної скарги. Позивачка мала надати докази надсилання копії касаційної скарги з усіма доданими до неї матеріалами відповідачу до його електронного кабінету або у паперовій формі листом з описом вкладення.

17. 4 та 19 квітня 2025 року позивачка надіслала на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги. Надала копію опису вкладення до цінного листа, згідно з яким надіслала на адресу відповідача касаційну скаргу з додатками.

18. 25 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою позивачки.

19. 27 листопада 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. Позивачка мотивувала касаційну скаргу так:

20.1. За змістом принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20).

20.2. Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права оцінювати обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права, докази та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги. Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, не може оцінити достатність або недостатність усіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці питання можна вирішувати на інших стадіях судового процесу. Зазначені обставини не можуть бути підставами для залишення позовної заяви без руху та для її повернення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23).

20.3. Обов`язок сплатити судовий збір не має перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ так, щоб завдати шкоди самій суті права на такий доступ, і має переслідувати правомірну мету.

20.4. Суди першої й апеляційної інстанцій незаконно, помилково, на власний розсуд визначили предмет позову, яким є саме відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої позивачці ушкодженням її здоров`я внаслідок втрати відповідачем оригіналу її заяви про звільнення, а не, як визначили суди, відшкодування такої шкоди, завданої втратою зазначеного документа. Тому вони незаконно змусили позивачку сплатити судовий збір.

20.5. Позивачка не повинна сплачувати судовий збір за подання позову, предметом якого є відшкодування моральної і майнової шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я з вини відповідача, який не зберіг оригінал заяви про звільнення з роботи, внаслідок чого позивачка не може захистити її права. Апеляційний суд проігнорував докази ушкодження здоров`я позивачки з вини відповідача.

20.6. Верховний Суд вже звільняв від сплати судового збору в ухвалі від 15 червня 2023 року в справі № 757/3323/23-ц, предмет якої був подібним до предмета позову у справі № 758/5090/24. Крім того, апеляційний суд звільнив позивачку від сплати судового збору у вказаній справі.

21. 9 травня 2025 року позивачка подала до Верховного Суду відповідь на відзив. Вказала на сплату судового збору за подання касаційної скарги у повному обсязі. Повторила аргументи, викладені у касаційній скарзі.

(2) Позиції інших учасників справи

22. 5 травня 2025 року відповідач подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивачки. Просив відмовити у задоволенні цієї скарги та залишити в силі оскаржені судові рішення. Мотивував так:

22.1. Позивачка не сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в повному обсязі.

22.2. Правильними є висновки судів обох інстанцій про відсутність підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і про визнання неподаною та повернення позовної заяви. Позивачка дублює доводи, яким суди надали належну оцінку.

23. 13 травня 2025 року відповідач сформував у системі «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив. Підтримав вимоги відзиву. Наголосив на відсутності підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору за подання позову. Вказав, що визначення (перефразування) відповідачем і судом апеляційної інстанції предмета позову є припущенням позивачки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції

24. 25 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою позивачки.

25. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

26. З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційних скарг, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.

(2) Оцінка аргументів позивачки та висновків судів першої й апеляційної інстанцій

(2.1) Чи правомірно суд першої інстанції повернув позовну заяву, не вирішивши клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору та не надавши їй додатковий строк для такої сплати після виявлення відсутності підстав для її звільнення?

27. Позивачка подала позовну заяву та заяву про звільнення її від сплати судового збору, стверджуючи, що завдана шкода її здоров`ю.Суд першої інстанції залишив позовну заяву без руху, зокрема, через те, що позивачка не сплатила судовий збір. Згодом цей суд повернув позовну заяву, бо її недоліки позивачка у встановлений строк не усунула, судовий збір не сплатила.

28. Апеляційний суд погодився з поверненням позовної заяви, але змінив мотиви ухвали суду першої інстанції. Вважав помилковими на стадії відкриття провадження у справі мотиви суду першої інстанції про відсутність доказів вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його діями та шкодою, завданою позивачці. Констатував, що звільнення від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» не є правом суду, однак позивачка за пунктом 2 частини першої цієї статті не звільнена від такої сплати.

29. Позивачка не погодилася із вказаними судовими рішеннями. Стверджувала, що обов`язок сплатити судовий збір не має перешкоджати чи ускладнювати доступу до суду, а суди першої й апеляційної інстанцій неправомірно змушували позивачку сплатити судовий збір, визначивши предмет позову інакше, ніж вона вважає, внаслідок чого виснували про те, що справа стосується відшкодування не шкоди, завданої здоров`ю, а шкоди, завданої втратою оригіналу заяви про звільнення. Просила звернути увагу на те, що у справі № 757/3323/23-ц, предмет якої був подібним до предмета позову у справі № 758/5090/24, Верховний Суд звільнив позивачку від сплати судового збору в ухвалі від 15 червня 2023 року.

30. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає доводи позивачки частково обґрунтованими.

31. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина четверта статті 177 ЦПК України).

32. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статі 185 ЦПК України).

33. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статі 185 ЦПК України).

34. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

35. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 10/10939/22 Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки:

«42. … коли після постановлення судом ухвали про залишення … скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.

43. У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

44. Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення … скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

45. Для цього перед постановленням ухвали про повернення … скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору».

36. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 березня 2024 року у справі № 752/10940/19 сформулював такі висновки:

«… суд постановив ухвалу, якою одночасно відмовив у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору та повернув … скаргу, проте не вирішив питання про продовження строку для усунення недоліків у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору та не обґрунтував підстав ненадання відповідного строку. За таких обставин … суд зробив передчасний висновок про визнання неподаною та повернення … скарги».

37. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 753/660/24 сформулював такі висновки:

«… суд постановив ухвалу, якою одночасно відмовив у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та повернув … скаргу, проте не вирішив питання про продовження строку для усунення недоліків у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про звільнення сплати судового збору та не обґрунтував підстав ненадання відповідного строку. Внаслідок цього … був позбавлений можливості дізнатись про те, що йому відмовили у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, та відповідно не зміг сплатити судовий збір і усунути недоліки … скарги.

За таких обставин … суд зробив помилковий висновок про повернення … скарги. Тому оскаржену ухвалу … суду належить скасувати та передати справу до … суду для вирішення питання про відкриття … провадження».

38. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

39. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 1 жовтня 2025 року у справі № 760/16017/24 сформулював такий висновок:

«37. Підстави для звільнення від сплати судового збору, передбачені пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», кореспондуються з пунктом 1 частини другої статті 23, статтею 1168 та параграфом 2 «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» Глави 82 ЦК України».

40. За обставинами справи № 758/5090/24:

40.1. У квітні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої втратою оригіналу заяви про звільнення, унаслідок чого зазнало ушкодження здоров`я позивачки. До позовної заяви додала заяву про звільнення її від сплати судового збору (т. 1, а. с. 184-190). Обґрунтувала тим, що позов пов`язаний із відшкодуванням шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

40.2. 8 травня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зокрема, через відсутність доказів сплати судового збору. Вказав, що позивачка не надала документів про те, що шкоду їй завдано саме ушкодженням здоров`я (т. 1, а. с. 118-119).

40.3. У травні 2024 року позивачка на виконання вимог зазначеної ухвали подала до суду заяву, в якій стверджувала про завдання шкоди її здоров`ю діями відповідача, внаслідок чого вважала себе звільненою від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Повідомила суд, що документи, які підтверджують ушкодження її здоров`я подала разом із позовною заявою (т. 1, а. с. 121-194).

40.4. 28 травня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви позивачці через те, що вона не сплатила судовий збір, для звільнення від сплати якого немає підстав (т. 1, а. с. 195-196).

40.5. У червні 2024 року позивачка подала апеляційну скаргу, до якої додала клопотання про звільнення від сплати судового збору (т. 3, а. с. 2-80, 81-88).

40.6. 3 липня 2024 року апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою залишив апеляційну скаргу без руху через відсутність доказів сплати судового збору (т. 3, а. с. 114).

40.7. У липні 2024 року позивачка подала заяву про виправлення недоліків її скарги, додала доказ сплати 605,50 грн судового збору (т. 3, а. с. 119-124).

40.8. 15 листопада 2024 року апеляційний суд ухвалив постанову про зміну мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви (т. 3, а. с. 139-140).

41. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується із висновками апеляційного суду про те, що звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не є правом суду, а також про те, що позивачка на підставі зазначеного припису не є звільненою від такої сплати (див. близький за змістом висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 жовтня 2025 року у справі № 760/16017/24 (пункти 37-39)).

42. Залишаючи 3 лютого 2025 року касаційну скаргу позивачки без руху (зокрема для сплати 484,48 грн судового збору), Верховний Суд у цій справі теж зазначив про відсутність підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 вказаного Закону. На виконання цієї ухвали позивачка сплатила 484,50 грн (квитанція АТ «Укрпошта» від 13 березня 2025 року, надана із заявою із вх. № 7956/0/220-25 від 14 березня 2025 року). Тому помилковим є твердження відповідача у відзиві на касаційну скаргу про те, що позивачка сплатила судовий збір не у повному обсязі. Крім того, суд звертає увагу і на те, що вона сплатила такий збір також за подання апеляційної скарги (т. 3, а. с. 124).

43. Колегія суддів вважає безпідставним аргумент позивачки про те, що суди першої й апеляційної інстанцій незаконно, помилково, на власний розсуд визначили предмет позову як відшкодування шкоди, завданої втратою відповідачем оригіналу заяви про звільнення. Те, що в ухвалі від 15 червня 2023 року у справі № 757/3323/23-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду оцінив вимоги позивачки як такі, що стосуються відшкодування шкоди, завданої ушкодженням її здоров`я, та вважав позивачку звільненою від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не означає, що вона є звільненою від сплати цього збору в усіх інших справах про відшкодування шкоди. За обставинами справи № 758/5090/24 позивачка просить відшкодувати їй майнову та моральну шкоду, завдану втратою відповідачем оригіналу заяви про звільнення з роботи. Наявність переживань, страждань, у яких, зокрема, виявляється моральна шкода, не означає, що ця шкода завдана внаслідок ушкодження здоров`я.

44. Незважаючи на вказане, Верховний Суд погоджується з позивачкою у тому, що її обов`язок сплатити судовий збір не має ускладнювати доступ до суду настільки, щоб завдати шкоди самій суті права на такий доступ, і має переслідувати правомірну мету.

44.1. До позовної заяви позивачка додала заяву про звільнення її від сплати судового збору (т. 1, а. с. 184-190). Суд першої інстанції в ухвалі від 8 травня 2024 року про залишення позовної заяви без руху це клопотання не вирішив, не виснував, що позивачка не звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Зазначив лише про те, що вона вважає себе звільненою від такої сплати, однак не надала документи про те, що шкоду їй завдано саме ушкодженням здоров`я.

44.2. Тому, коли на виконання цієї ухвали 13 травня 2024 року позивачка подала заяву про виправлення недоліків (т. 2, а. с. 121-194), в якій вказала, що до позовної заяви додала всі медичні документи, суд першої інстанції не міг 28 травня 2024 року постановити ухвалу про повернення позовної заяви та констатувати, що звільнення від сплати судового збору є правом суду. Він мав вирішити клопотання про таке звільнення, продовжити позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви та надати можливість сплатити судовий збір (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 10/10939/22 (пункти 42-46, 50-54, 56-57), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2024 року у справі № 752/10940/19 і від 17 вересня 2024 року у справі № 753/660/24). Апеляційний суд на це увагу не звернув.

45. Отже, внаслідок дій суду першої інстанції позивачка була позбавлена можливості дізнатись про те, що їй відмовили у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, яку вона подала разом із позовною заявою, та відповідно навіть за бажання та можливості сплатити судовий збір не могла б цього зробити. Висновок суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаною та її повернення є передчасним.

(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

(3.1) Щодо суті касаційної скарги

46. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини першої статті 409 ЦПК України).

47. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

48. Оскільки касаційна скарга є частково обґрунтованою, слід скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

п о с т а н о в и в:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат
Судді Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко