Справа №345/2721/25
Провадження № 2-о/345/138/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ОСОБА_6 про встановлення факту перебування на утриманні, -

встановив:

заявниця звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 в зоні проведення бойових дій на території Бахмутського району Донецької області загинув її брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Брат ОСОБА_8 не був одруженим, не мав окремо своєї сім`ї та дітей. До своєї загибелі проживав в АДРЕСА_1 , однією сім`єю разом з їх мамою ОСОБА_9 , заявницею, їх сестрою ОСОБА_10 та найменшим братом ОСОБА_11 .

Брат - ОСОБА_7 проходив військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_4 з осені 2019 року. З першого дня війни став на захист України. Безпосередньо брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . Травми, які призвели до смерті ОСОБА_8 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №298/НЕ виданого 20.01.2023 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради» отримані ним під час бойових дій, ушкодження внаслідок дій передбачених законом, та воєнних операцій.

Відповідно до витягу з протоколу №17 Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби від 26 січня 2024 року травма яка призвела до смерті нашого брата ОСОБА_8 пов`язана з проходженням військової служби.

Відповідно до висновку акту №417-23 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті, травмування), що стався близько 19.30 год. 15 січня 2023 року зведеного загону «Волинь» прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 грудня 2023 року смерть ОСОБА_8 сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, в районі ведення воєнних (бойових) дій, будучи включеним до складу угрупувань військ (сил) Збройних сил України у відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Таким чином всі без виключення документи свідчать що ОСОБА_7 загинув в зоні ведення бойових дій під час виконання бойового завдання, при захисті безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території Бахмутського району Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_6 після тривалої важкої хвороби померла їх мати ОСОБА_12 .

Рішенням виконавчого комітету №56 від 25.02.2025 року Калуської міської ради Івано-Франківської області їх неповнолітньому брату ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а заявницю призначено його опікуном. В даний час він проживає разом із заявницею.

ОСОБА_11 залишився без батьківського піклування в зв`язку з тим, що померла їх мати ОСОБА_12 . Їх батько - ОСОБА_6 ніколи не займався вихованням своїх дітей, в тому числі і наймолодшого ОСОБА_11 , якого залишив у 2012 році у віці 2 років, після розірвання шлюбу з їх матір`ю. Батько, пішовши з сім`ї в 2012 році жив своїм життям, та вів аморальний спосіб життя. Він абсолютно не цікавився своїми дітьми та не надавав матері будь якої допомоги на утримання дітей.

В 2013 році їх мати ОСОБА_12 звернулась з позовом до суду про стягнення з батька аліментів на утримання дітей. Рішенням Калуського міськрайонного суду у справі № 345/644/13-ц від 27.02.2013 року задоволено позовні матері ОСОБА_12 до батька ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн щомісячно, на кожну дитину. Однак незважаючи на рішення суду він не платив аліменти, завжди заявляв, що не має роботи, а згодом взагалі зник виїхавши в інший регіон України, де знову одружився та створив нову сім`ю. В даний час він в перебуває на лікуванні в КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області», має високий ступінь втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

З моменту розірвання між батьками шлюбу заявниця з сестрою ОСОБА_10 , братами ОСОБА_8 та ОСОБА_11 проживали разом в АДРЕСА_1 та були на забезпеченні у їх мами, яка дуже багато працювала, щоб їх чотирьох виховати, та утримати, однак через її важку хворобу це все ставало важче, а останні чотири роки перед смертю вона через свою хворобу вже майже не працювала. В цей час вони всі були в дуже складному фінансовому та матеріальному становищі, заявниця навчалась в Івано-Франківському фаховому музичному коледжі імені Дениса Січинського та отримувала там мізерну стипендію, якої їй і самій не вистачало. Сестра ОСОБА_10 перебивались неофіційними підробітками які траплялись час від часу, а їх брат ОСОБА_8 в 2019 році пішов служити по контракту в Державну прикордонну службу України. Уже починаючи з 2020 року їх стало трохи легше, так як брат ОСОБА_8 перебуваючи на військовій службі стабільно отримував заробітну плату і постійно допомагав їм. Він перераховував гроші, купляв та висилав продукти чи речі. Найбільше він піклувався про їх молодшого брата ОСОБА_11 . Фактично з 2020 по кінець 2022 року ОСОБА_11 повністю був на утриманню старшого брата ОСОБА_8 . Він залишав для нього грошові кошти готівкою, коли приїжджав зі служби додому, перераховував їх для ОСОБА_11 через банківську карту заявниці, або мамину картку, купляв одяг, взуття, письмово-шкільні приладдя, різні ігри, м`ячі, солодощі, подарунки та інше. ОСОБА_8 проводив з ОСОБА_11 увесь свій вільний час коли був удома, та говорив заявниці з сестрою, що про ОСОБА_11 він сам буде піклуватися.

Таким чином їх молодший брат ОСОБА_11 з 2020 до кінця 2022 року перебував на повному утриманні брата ОСОБА_8 , тому що він був неповнолітнім та не міг працювати та отримувати дохід. Їх мати ОСОБА_12 через важку хворобу, в цей період уже не могла та не мала змоги його утримувати. Заявниця з сестрою ОСОБА_10 теж не мали змоги його утримувати, так як заявниця була студенткою, якій самій не вистачало стипендії, а робота сестри ОСОБА_10 була неофіційною, непостійною, а від випадку до випадку і низькооплачуваною. Утримання ОСОБА_13 було систематичне та повне, так як інші джерела доходів були відсутні окрім допомоги загиблого брата ОСОБА_8 , а допомога годувальника була постійним основним джерелом засобів до існування ОСОБА_11 .

Все це тривало аж до самої смерті ОСОБА_8 яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця, як опікун неповнолітнього ОСОБА_5 , змушена звернутися до суду із заявою в його інтересах про встановлення факту його перебування на утриманні старшого брата ОСОБА_7 , який, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, загинув під час проходження військової служби, в зоні бойових дій. ОСОБА_11 бажає набути права особи, яка перебувала на утриманні загиблого.

У зв`язку з цим, заявниця просить суд встановити факт перебування неповнолітнього брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , на утриманні брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований АДРЕСА_1 , та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту перебування на утриманні.

25.07.2025 судом отримано від представника заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області письмові пояснення по справі, в яких просить винести рішення по даній справі, враховуючи положення ЦПК, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», інших нормативних документів, практику Верховного Суду України (а.с.74-77).

30.07.2025 судом отримано заяву від представника заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації, в якій зазначено, що заявник разом з неповнолітнім ОСОБА_5 зареєстровані в м. Калуш, тому Управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації не може бути стороною у даній справі (а.с.92).

Ухвалою суду від 01.09.2025 замінено неналежну заінтересовану особу Управління соціального захисту населення Калуської райдержадміністрації на належну заінтересовану особу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (а.с.118-119).

Ухвалою суду від 18.09.2025 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи: Адміністрацію Державної прикордонної служби України (а.с.130-131).

Ухвалою суду від 21.10.2025 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи: батька ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - ОСОБА_6 (а.с.152-153).

02.12.2025 представником заявниці подано суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що подані докази та у їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 утримував не тільки свого молодшого брата, але і всю сім`ю. Представник зазначає, що довідкою АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» підтверджується той факт, що ОСОБА_7 здійснював перекази на картку своєї сестри ОСОБА_1 в 2022 році. Також у період з 01.01.2019 року по 01.01.2023 року, ОСОБА_7 повністю забезпечував і свою матір ОСОБА_12 , що підтверджується довідкою з банку від 24.11.2025 року, а саме в 2019-2022 роках здійснював перекази на її рахунок. Більше того, згідно довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України, ОСОБА_12 (мама померлого ОСОБА_7 ) починаючи з липня 2019 року не має жодного трудового стажу та офіційних надходжень, а в період його служби з 09.01.2019 року по 16.01.2023 року отримувала від нього повне матеріальне забезпечення. Представник наголошує, що заробітку ОСОБА_12 (мама померлого ОСОБА_7 ) не вистачало на сплату комунальних платежів та забезпечення малолітніх дітей та дітей, що навчаються. Отже, ОСОБА_7 у період проходження його служби в ІНФОРМАЦІЯ_4 повністю намагався утримувати як свою матір ОСОБА_12 , так і свою сестру ОСОБА_14 , а відповідно і свого молодшого брата ОСОБА_5 та сестер. Представник зазначає, що матеріальна допомога ОСОБА_7 своїй матері ОСОБА_12 , сестрі ОСОБА_15 носить системний характер матеріального забезпечення та наданого військовослужбовцем ОСОБА_16 для своєї сім`ї зокрема і молодшому брату. Представник зазначає, що довідки форми ОК-5 та довідки з банку отримані тільки 24.11.2025 року, а тому просить їх долучити до матеріалів справи, як такі що отримані пізніше строку та встановити додатковий строк їх прийняття з метою повного, неупередженого розгляду матеріалів справи та всебічного їх дослідження (а.с.162-171).

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала подану нею заяву про встановлення факту перебування на утриманні. Пояснила, що вона проживала разом із мамою, сестрою та братами ОСОБА_8 і ОСОБА_11 разом. В 2019 році, коли брат ОСОБА_8 пішов служити за контрактом, їй було 17 років. ОСОБА_8 під час служби за контрактом приїжджав додому 1-2 рази на місяць, постійно давав на потреби сім`ї гроші, постійно купував продукти на всю сім`ю (яких вистачало надовго). ОСОБА_8 купував одяг для ОСОБА_11 , також купував додому побутову техніку (купив телевізор, блендер і інші речі). Також ОСОБА_1 пояснила, що їх мама довгий час хворіла, на час смерті ОСОБА_8 у матері вже була хвороба четвертої стадії, з 2024 року мама отримувала мінімальну пенсію. Батько жодним чином їм не допомагав. Після загибелі ОСОБА_8 сім`ї деякий час допомагала благодійна організація, пізніше ОСОБА_1 влаштувалася на роботу, однак зарплата в неї невелика.

У судовому засіданні представник заявниці адвокат Михайлюк Н.М. підтримав заяву про встановлення факту перебування на утриманні, просив її задовольнити. Пояснив, що перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_7 забезпечував усю сім`ю, маму, неповнолітнього брата. ОСОБА_8 не переїжджав на окреме проживання (з моменту підписання контракту проживав у казармі), не був одружений. Його матеріальна допомога була постійною і системною він переказував мамі і сестрі (заявниці) великі суми грошей, яких вистачало для забезпечення життєдіяльності сім`ї, оплати комунальних послуг. Заявниця і їх мама не мали можливості забезпечувати неповнолітнього ОСОБА_11 . Жодної допомоги від батька вони не отримували. Представник заявниці звернув увагу, що Служба у справах дітей після смерті матері прийшла до висновку, що батько ОСОБА_11 не може здійснювати піклування про нього, тому піклування над братом надано сестрі ОСОБА_1 (заявниці).

Також представник заявниці зазначив, що ОСОБА_7 з моменту досягнення ним повноліття частково утримував сім`ю (в тому числі брата ОСОБА_11 ), а з 09.10.2019 року (відколи пішов на контрактну службу) до його смерті в 2023 році утримання було повним. ОСОБА_8 взяв на себе обов`язки батька. Таким чином, представником уточнено період, коли неповнолітній ОСОБА_11 перебував на утриманні у брата ОСОБА_17 .

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) Курилюк А.Ю. заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні. Пояснив, що для встановлення факту перебування на утриманні грошові перекази мають бути постійними і безперервними, а не періодичними. Виписки з банку підтверджують тільки той факт, що ОСОБА_7 допомагав матері. Заявниці ОСОБА_7 в 2022 році переказав коштів тільки на суму 20 тис. грн цієї суми недостатньо для утримання (крім того, заявницею не надана інформація, як ці кошти було використано).

Також представникОСОБА_3 пояснив, що виписка з виконавчої служби за 2016-2018 роки нічого не доводить. Батько неповнолітнього ОСОБА_11 живий, не позбавлений батьківських прав та може утримувати дітей. Те, що опікуном ОСОБА_11 є його сестра ОСОБА_1 , не підтверджує неможливість здійснення догляду батьком.

ПредставникОСОБА_3 також звертає увагу, що заявницею не вказано чіткий період перебування на утриманні. Звертає увагу, що після лютого 2022 року (повномасштабного вторгнення) ОСОБА_7 не міг постійно приїжджати і утримувати брата (не забезпечував харчування, одяг, комунальні послуги). ПредставникОСОБА_3 вважає надані заявницею докази недостатніми і непереконливими, до показань свідка слід ставитися критично.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 Свириденко А.Г. заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні. Зазначила, що виписка з виконавчої служби за 2016-2018 роки (про несплату батьком аліментів) є недопустимим доказом і вона не стосується періоду 2019-2023 років. Зазначила, що батьки повинні утримувати дитину, батько неповнолітнього ОСОБА_11 не позбавлений батьківських прав. Звернула увагу, що в 2021 році мати відкликала виконавчий лист з виконавчої служби і претензій до батька не мала. ПредставникОСОБА_3 вважає, що до показань свідка слід ставитися критично.

Представник ОСОБА_4 вказала, що допомога ОСОБА_17 сім`ї не була системною і регулярною: 9 грошових переказів не підтверджують систематичність; з 2019 по 2022 ОСОБА_7 переказав матері тільки 2 великі сумі 10 тис.грн і 20 тис.грн., а заявниці переказував тільки невеликі суми. Крім того, ці грошові перекази не доводять, що на утриманні перебував саме брат ОСОБА_18 не вказував цільове призначення коштів.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не прибула, однак подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.88-89, 112, 113).

Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Калуської міської радив судове засідання не прибула, однак подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.124-125).

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є рідним старшим братом ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджується доказами, а саме свідоцтвами про їх народження та записами про батьків (а.с. 9 та а.с.11). Також дані особи проживали та мали зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_19 та ОСОБА_20 є ОСОБА_12 (була особою з інвалідністю ІІ групи, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ) та ОСОБА_6 (а.с.39-41, 14, 9, 11).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебувала у спільній власності ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 виданого 01.12.2011 року виданого Госпрозрахунковим відділом приватизації державного житла при управлінні житлово-комунального господарства міської ради та копією витягу №33205083 від 16.02.2012 року про державну реєстрацію прав (а.с. 13-15).

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ) був розірваний Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №0908/2504/2012 від 03.05.2012 року, що набрало законної сили 14.05.2012 року. Позовну заву про розірвання шлюбу було подано ОСОБА_6 . (а.с. 16).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №345/644/13-ц від 27.02.2013 року присуджено стягувати з ОСОБА_6 , 1978 року народження, уродженця м. Калуша, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , непрацюючого, на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_11 , сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_12 , сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн., щомісячно, на кожну дитину (а.с.19).

07.06.2013 року було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа у справі №345/644/13-ц про стягнення аліментів (а.с.21).

Згідно копії довідки про отримання аліментів вих. № 9/379 від 12.02.2018 Індустріального відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального Управління юстиції у Дніпропетровській області за період з серпня 2016 по січень 2018 року з ОСОБА_6 було стягнуто аліментів 0 грн (а.с.22).

07.06.2021 виконавчий документ повернуто стягувачу (за заявою ОСОБА_12 ). Кошти від боржника за період з 07.06.2013 по 07.06.2021 на рахунок відділу ДВС не надходили, що підтверджується копією листа Індустріального відділу ДВС у м. Дніпро вих. №56520 від 27.06.2025 року (а.с. 66).

15 січня 2023 року в зоні проведення бойових дій на території Бахмутського району Донецької області загинув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25).

ОСОБА_7 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 з осені 2019 року по контракту (а.с.28, 107-110).

Травми, які призвели до смерті ОСОБА_8 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №298/НЕ виданого 20.01.2023 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради» отримані ним під час бойових дій (а.с.26).

Відповідно до витягу з протоколу №17 засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби від 26 січня 2024 року травма яка призвела до смерті нашого брата ОСОБА_8 пов`язана з проходженням військової служби (а.с.38).

Відповідно до висновку акту №417-23 розслідування групового нещасного випадку (випадку смерті, травмування), що стався близько 19.30 год. 15 січня 2023 року зведеного загону «Волинь» прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 грудня 2023 року смерть ОСОБА_8 сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, в районі ведення воєнних(бойових) дій, будучи включеним до складу угрупувань військ(сил) Збройних сил України у відсічі збройної агресії російської федерації проти України (а.с.27-37).

Таким чином, документи свідчать, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_13 загинув в зоні ведення бойових дій під час виконання бойового завдання, при захисті безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території Бахмутського району Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_14 померла ОСОБА_12 , яка була особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. а.с.39-41).

ОСОБА_12 з липня 2019 до часу смерті ніде не працювала, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_4 (а.с.103-106).

Довідкою АТ «КБ «Приватбанк» від 24.11.2025 року підтверджується, що у період з 01.01.2019 року по 01.01.2023 року, ОСОБА_7 переводив грошові кошти на банківський рахунок своєї матері ОСОБА_12 : 01.07.2022 року 4000 грн, 25.06.2022 року 10 000,06 грн, 26.03.2022 року 20 000 грн, 11.03.2022 року 2000 грн, 15.02.2022 року 2500 грн, 10.05.2021 року 800 грн, 28.01.2020 року 1900 грн, 17.12.2019 року - 1000 грн., 10.12.2019 року 3000 грн (а.с.169-170).

Рішенням виконавчого комітету №56 від 25.02.2025 року Калуської міської ради Івано-Франківської області неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В рішенні зазначено, що мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , а батько дитини ( ОСОБА_6 ) відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області» від 22.01.2025 №1 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.42).

Також Рішенням виконавчого комітету №56 від 25.02.2025 року Калуської міської ради Івано-Франківської області встановлено піклування заявниці ОСОБА_1 над неповнолітнім ОСОБА_5 , також встановлено опіку над майном (а.с.43, 44).

07.07.2025 Службою у справах дітей калуської міської ради видано висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_6 відносно сина ОСОБА_5 (а.с.67-71).

Довідкою з АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» підтверджується той факт, що ОСОБА_7 здійснював перекази на картку своєї сестри ОСОБА_1 , а саме: 17.01.2022 року 500 грн; 13.02.2022 року 400 грн; 15.02.2022 року 1000 грн; 01.05.2022 року 5000 грн; 25.05.2022 року 5000 грн; 30.05.2022 року 2000 грн; 19.06.2022 року 2000 грн; 09.08.2022 року 5000 грн; 20.08.2022 року 5000 грн (а.с.45).

З 2020 року по червень 2022 року ОСОБА_1 навчалась в Івано-Франківському фаховому музичному коледжі імені Дениса Січинського та отримувала там стипендію 150,00 грн в місяць. В липні, серпні, жовтні та листопаді 2022 року отримувала мінімальну зарплату в ТОВ «Фудтрейденс», що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (а.с.46-47). Також, як вбачається з довідки ПФУ, в грудні 2022, а також з лютого по серпень 2023 року у ОСОБА_1 відсутній дохід (а.с.166).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , який є пенсіонером та сусідом родини (проживає в тому ж будинку), вказав, що ОСОБА_7 забезпечував не тільки свого молодшого брата ОСОБА_5 , алей і усю сім`ю, маму і сестер. Їх батько залишив сім`ю, коли ОСОБА_11 був 1 рік (проживав у іншому місті). ОСОБА_8 , коли виріс, мав різні підробітки і допомагав сім`ї. Потім пішов на контрактну службу. ОСОБА_8 приїжджав у відпустку і привозив дітям різні речі. Мати дітей працювала на фабриці, потім її скоротили і вона продавала на базарі, отримувала мало. Потім мати захворіла і їй потрібно було багато грошей на ліки, ОСОБА_8 присилав гроші на ліки. Потім мати померла. Інші родичі їм не допомагали. Макож ОСОБА_8 купив пральну машинку та інші речі до квартири, купив ОСОБА_11 велосипед. ОСОБА_22 ділився з ним успіхами при отриманні доходу, який намарно не витрачав, а завжди старався купити щось додому.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі, перебування фізичної особи на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

За роз`ясненнями у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Таким чином, заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах свого неповнолітнього брата ОСОБА_5 із заявою про встановлення факту постійного перебування ОСОБА_5 на утриманні їх брата ОСОБА_7 .

Метою встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні заявниця зазначає, що ОСОБА_5 бажає набути права особи, яка перебувала на утриманні загиблого (реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України, у зв`язку зі смертю брата-військовослужбовця).

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Крім цього, статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю.

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого також має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, сторона заявника мала б довести суду систематичне та повне утримання, відсутність інших джерел доходів окрім допомоги померлого, довести, що допомога годувальника була постійним основним джерелом засобів до існування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок їх в сукупності, суд вважає, що вони підтверджують той факт, що неповнолітній ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) проживав разом із своїм братом ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_12 та рідною сестрою (заявницею) ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на його утриманні.

Також судом встановлено, що їх мати ОСОБА_12 хворіла, була особою з інвалідністю ІІ групи, з липня 2019 до часу смерті в січні 2025 ніде не працювала. Їх батько з 2013 року проживав окремо, самоусунувся від виховання і утримання дітей, аліментів не сплачував; на даний час має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Даний факт підтверджується як сукупністю письмових доказів, так і поясненнями свідка і заявниці.

Заявниця ОСОБА_15 з 2020 року по червень 2022 року навчалась в Івано-Франківському фаховому музичному коледжі імені Дениса Січинського та отримувала там стипендію 150,00 грн в місяць. В липні, серпні, жовтні та листопаді 2022 року отримувала мінімальну зарплату в ТОВ «Фудтрейденс». В вересні та грудні 2022 у ОСОБА_1 відсутній дохід. Таким чином, заявниця (як сестра) також не мала можливості утримувати неповнолітнього ОСОБА_5 .

Також судом встановлено, що брат ОСОБА_7 постійно, систематично, протягом тривалого час надавав своєму неповнолітньому брату ОСОБА_5 , а також сім"ї, матеріальну допомогу, а саме здійснював перерахування коштів на банківські рахунки їх матері та сестри (з якими проживав неповнолітній ОСОБА_11 ) з кінця 2019 по 2023 роки, що підтверджується дослідженими судом доказами. Крім того, з кінця 2019 року до повномасштабного вторгнення в лютому 2022 року постійно купляв продукти, одяг для брата ОСОБА_11 , побутову техніку для дому, де постійно проживав. Також судом враховано, що ОСОБА_7 інших утриманців (дружину, дітей) не мав. Тобто, матеріальна допомога, яку надавав ОСОБА_7 , мала постійний характер, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання неповнолітнього брата, що підтверджено доказами в судовому засіданні. Судом встановлено, що допомога з боку ОСОБА_7 була для його неповнолітнього брата ОСОБА_23 основним і постійним джерелом засобів до існування.

Таким чином, судом встановлено факт перебування неповнолітнього брата ОСОБА_5 на утриманні (повному утриманні) у брата ОСОБА_7 у період з грудня 2019 року (відколи влаштувався на контрактну службу) по грудень 2022 року (до загибелі ІНФОРМАЦІЯ_13 ).

Враховуючи зазначені обставини, виходячи з інтересів особи щодо захисту її прав, зважаючи на те, що немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт перебування на утриманні у брата, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами та показаннями свідка, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Заінтересовані особи не надали суду доказів, які б спростовували факти, що наведені в поданих письмових доказах, поясненнях заявниці та свідка.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,12,76,258,259,263-265,293,294,315,319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування неповнолітнього брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 на утриманні у брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.12.2025.

Головуючий