Справа № 490/4500/25
н/п 2/490/3118/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2025 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені, -
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 в якій позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 150 000,00 грн, що виникла в результаті невиконання рішення №487/472/15-ц Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2015 року про стягнення аліментів на на утримання малолітньої доньки у період з січня 2015 року по травень 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 30.11.2012 року між сторонами укладено шлюб від якого народилася донька: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
З огляду на те, що відповідач має заборгованість по аліментам, за виконавчим листом який було відкликано, позивач має право на стягнення з відповідача невиплаченої заборгованості по аліментам у розмірі 150 000,00 грн.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Враховуючи відсутність заперечень проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №487/472/15-ц від 20.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00, починаючи з 21.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

24.02.2017 року на підставі цього рішення державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаєва відкрито виконавче провадження ВП №53479875.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.04.2023 року у справі №490/5972/22 про збільшення розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми 1 500,00 грн на частину всіх видів заробітку (доходу).

Цим рішенням також відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 487/472/15-ц від 20.03.2015 року відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00, починаючи з 21.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього 02.09.2024 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53479875 у справі про стягнення аліментів.

Відповідно до інформації, наявній в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, яка є у відкритому доступі, виконавче провадження №53479875 завершено.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на час закриття виконавчого провадження заборгованість по аліментам ОСОБА_2 становить 150 000,00 грн.

Вирішуючи обґрунтованість позовної заяви суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

З матеріалів справи слідує, що виконавче провадження № 53479875 було закінчено у зв`язку із відкликанням судом виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у зв`язку із зміною розміру аліментів за рішенням суду.

Виходячи із найкращих інтересів дитини, беручи до уваги, що у даному випадку відсутній інших спосіб захисту порушеного права дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам за період з січня 2015 року по травень 2023 року у розмірі 150 000,00 грн.

За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано доказів щодо спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини за період з січня 2015 року по травень 2023 року у розмірі 150 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 150 000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Шолох