Єдиний унікальний номер 725/6027/25
Номер провадження 2/725/1986/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря судового засідання Соболевської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що 25.08.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76456518.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому прав вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20493,75 грн, з яких: 5500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 14993,75 гривень сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.

Окрім того, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 24.10.2023 року було укладено кредитний договір №33601-10/2023, відповідно до вимог якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 3000грн. на строк 120 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки.

29.09.2024року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29042024, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаних кредитного договору №33601-10/2023 у відповідача перед позивачем виник борг по ним в сумі 17175,00 грн.

- 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 14175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 25.10.2023р. було укладено кредитний договір №33811-10/2023, відповідно до вимог якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн. на строк 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки

21.03.2024року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21032024, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаних кредитного договору №33811-10/2023 у відповідача перед позивачем виник борг по ним в сумі 14175,00 грн.

- 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 11175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за вказаними кредитними договорами в сумі 51843,75 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір.

Відповідачем відзиву подано не було.

Від представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній позов не визнав та просив відмовити в задоволенні, посилаючись на наступне.

Щодо договору між відповідачем та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказував, що строк позики складав 15 днів, після його закінчення не звертався із пропозицією про його продовження, окрім того, наданий розрахунок заборгованості за період з 11.04.2024 року по 31.05.2025 року, в той час як термін дії договору закінчився 09.09.2023 року. Окрім того, договір факторингу, відповідно до якого перейшло право вимоги до позивача за вказаним договором позики укладений за два роки до укладення договору позики.

З приводу кредитних договорів №33601-10/2023 від 24.10.2023 року та №33811-10/2023 від 25.10.2023 року вказував, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно отримав кредит, використовував кредитні кошти, а також докази того, що відповідача не погасив частково або повністю кредити.

Згідно положень ч.2ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Судом встановлено, що 25.08.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76456518.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому прав вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20493,75 грн, з яких: 5500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 14993,75 гривень сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.

Окрім того, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 24.10.2023 року було укладено кредитний договір №33601-10/2023, відповідно до вимог якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 3000грн. на строк 120 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки.

Також, 29.09.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29042024, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаних кредитного договору №33601-10/2023 у відповідача перед позивачем виник борг по ним в сумі 17175,00 грн.

- 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 14175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 25.10.2023 р. було укладено кредитний договір №33811-10/2023, відповідно до вимог якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн. на строк 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки

21.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21032024, згідно якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаних кредитного договору №33811-10/2023 у відповідача перед позивачем виник борг по ним в сумі 14175,00 грн.

- 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 11175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Разом з тим, щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення відсотків за договорами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а саме за договором позики № 76456518 в розмірі 14993,75 грн; за договором позики № 33601-10/2023 в розмірі 14175 грн; за кредитним договором № 33811-10/2023 в розмірі 11175грн.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530,631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами договору позики № 76456518 від 25.08.2023 відповідачу надано кредит у розмірі 8500,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування, сторони погодили строк кредитування 15 днів - до 09.09.2023, дата надання кредиту 25.08.2023.

Звертаючись до суду з даним позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути нараховані проценти в розмірі 14993,75 грн.

Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 15 днів - до 09.09.2023 з відсотковою ставкою в розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом. Згідно із Додатком №1 до вказаного Договору позики проценти за користування кредитом визначені у розмірі 796, 88 гривень.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому прав вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.

На обґрунтування позовних вимог щодо укладення договору факторингу представник позивача надав суду копії окремих аркушів з договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021.

У наданій копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників №33 від 11 квітня 2024 року за Договором Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року прихована інформація щодо загальної суми заборгованості за реєстром боржників після переходу права вимоги до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

Отже окремі аркуші з договору факторингу, копія додаткової угоди №7 від 13 червня 2022 року, та копія акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року надані представником позивача, не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченим витягом з нього у розумінні частини 2 статті 95 ЦПК України.

Додатковою угодою №2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони погодили внести зміни до п.1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: «1.3 Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства».

У наданому представником позивача витягу з реєстру боржників №22 від 11 квітня 2024 року зазначені лише номер кредитного договору, прізвище боржника, ІПН боржника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування.

Розрахунок заборгованості наданий представником ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором позики №76456518 від 25.08.2023 року містить розрахунок боргу за період з 11 квітня 2024 року по 31 травня 2025 року, відповідно до якого, станом на 31 травня 2025 року заборгованість за договором позики складає 20493 грн 75 коп. Водночас договір позики укладений 25.08.2023 року строком на 15 днів, тобто за цей період розрахунок боргу відсутній, а загальна вартість кредиту зазначена у додатку №1 до договору позики складає 9296 грн 88 коп. Отже, суд не має можливості встановити, яким чином нараховувалась заборгованість відповідача за кредитним договором.

Будь-які докази на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права вимоги та про передачу його персональних даних ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відсутні.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору).

За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 2 статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Проте, в матеріалах справи відсутні виписки про рух коштів за картковими рахунками відповідача.

Отже, будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів згідно договору про надання позики №46456518 від 25.08.2023 року на платіжну банківську картку позичальника, представником позивача не надано.

Аналізуючи обставини даного спору та надані суду докази, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано доказів укладення договору позики з первісними кредиторами, оскільки надані документи не містять відомостей про передання кредитних коштів відповідачу, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того,Верховний Суду постановівід 2листопада 2021року усправі №905/306/17зробив висновокпро те,що дляпідтвердження фактувідступлення прававимоги,фінансова компаніяяк заінтересованасторона повиннанадати досуду доказипереходу прававимоги відпервісного донового кредиторана кожномуетапі такоїпередачі.Належним доказом,який засвідчуєфакт набуттяправ вимогиза кредитнимдоговором,є належнооформлені тапідписані договорипро відступленняправа вимоги,реєстр договорів,права вимогиза якимивідступаються заумови,що вінмістить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Договір факторингу між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» №14/06/21 укладений 14 червня 2021 року.

25 серпня 2023 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало з відповідачем ОСОБА_1 договір позики №76456518, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу.

Отже, договір позики між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 укладений через два роки після укладення договору факторингу №14/06/21 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

У такий спосіб, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на момент укладення Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року право вимоги до ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, тому таке право не могло бути передане цим товариством на підставі даного Договору Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

Отже, позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами позики №76456518 від 25 серпня 2023 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

З приводу договорів позики №33601-10/2023 від 24.10.2023 року та №33811-10/2023 від 25.10.2023 року суд зазначає наступне.

Щодо кредитного договору №33601-10/2023 від 24.10.2023 року, то в цій частині встановлено, що згідно п. 1.6 Договору встановлено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення про видачу кредиту.

Щодо кредитного договору №33811-10/2023 від 25.10.2023 року, то в цій частині встановлено, що згідно п. 1.6 Договору встановлено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення про видачу кредиту.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів Відповідачу відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Тим паче, що сам Договір містить вказівку про те, що грошові кошти перераховуються протягом одного дня. Отже в даному випадку доведення факту передання грошових коштів та дати їх передання є обов`язком Позивача у справі.

Більш того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів). Зокрема, ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, всупереч вимогам чинного законодавства, реквізити повного карткового рахунку відповідачки не зазначено. До того ж, слід звернути увагу на те, що номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними.

Відтак, жодних належних доказів того, що Позивач виконав свої зобов`язання та передав Відповідачу грошові кошти, в матеріалах справи немає, що ставить під сумнів ідентифікацію Відповідача.

Також у даній справі не доведено факту передачі грошових коштів Кредитором Клієнту. Не надання грошових коштів Клієнту тягне за собою неукладеності Договору. З аналізу чинного законодавства прослідковується чітка заборона переуступки права неіснуючої вимоги. У такому випадку відсутнє порушене право Позивача.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Позивачем не надані докази перерахування коштів за договорами укладеним між відповідачем та ТОВ «Аванс Кредит».

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів Відповідачу відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України.

Як зазначив Верховний Суд у своїх висновках, для того, щоб виник обов`язок повернути борг слід довести і факт передачі коштів. За відсутності факту передання суми позики/кредиту, навіть з підписаним договором, то такий договір вважається неукладеним.

Зокрема, до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 02.11.2023 по справі № 758/16339/17; від 01.11.2023 по справі № 754/2295/22; від 20.09.2023 по справі № 760/22898/20; від 30.08.2023 по справі № 359/5357/20; від 09.08.2023 по справі № 755/16831/19; від 26.07.2023 по справі № 495/7179/19; від 12.06.2023 по справі № 727/2968/20; від 27.04.2023 по справі № 161/11436/21.

Кредитний Договір вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від кредитодавця договір вважається неукладеним.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19), від 04 березня 2020 року у справі № 632/2209/16 (провадження № 61-41934св18), від 26 травня 2021 року у справі № 405/8280/19 (провадження № 61-3411св21), від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21).

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження відомостей про передачу грошей за вищевказаними договорами та відповідно до змісту абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України, яким визначається, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на даний час підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу статті 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 280-289, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Стоцька Л. А.