Справа № 2-1607/11
Провадження № 2-ві/638/44/25
УХВАЛА

16 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи № 2-1607/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором будівельного підряду,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Цвіра Д.М.) перебуває цивільна справа № 2-1607/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором будівельного підряду.

08 грудня 2025 ОСОБА_1 через канцелярію суду звернулася до суду із заявою про відвід судді Цвіри Д.М. по цивільній справі, яка мотивована тим, що головуючий суддя Цвіра Д.М. заінтересована у результаті розгляду справи (а саме, у тому, щоб справа не була розглянута), у зв`язку з чим, здійснює для цього всі можливі дії (призначення судових засідань із проміжком часу у два місяці), діючи при цьому упереджено, з прихильністю до представника відповідача ОСОБА_3 , який постійно подає заяви про відкладення судових засідань, чим дає можливість судді "законно" затягнути розгляд справи з причини, що про такий перенос було заявлено клопотання стороною.

Сумніви в неупередженості судді Цвіри Д.М., на думку позивача, підтверджується викладеними вище фактами по безпідставному затягуванню розгляду справи з метою уникнення необхідності ухвалення рішення по справі і доповнюються діями представника відповідача, який протиправно, недобросовісно та неналежно використовує можливості, надані процесуальним законодавством, що виражаються у регулярному вчиненні процесуальних дій, які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з особистим корисним мотивом (з метою, щоб справа ніколи не була розглянута) і загалом зазначена ситуація спричиняє шкоду інтересам правосуддя і інтересам інших учасників справи, зокрема інтересам ОСОБА_4 , як позивача у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді Цвіри Д.М. від 10 грудня 2025 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2025 року заяву про відвід судді Цвіри Д.М. розподілено судді Полякову О.В.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Тому, розгляд заяви про відвід проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про відвід та оглянувши матеріали справи в межах заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Доводи позивача, на які вона посилається як на підставу для відводу головуючого судді Цвіри Д.М., ґрунтуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Суд не встановив підтверджень того, що суддя Цвіра Д.М. під час розгляду справи зацікавлена у тому щоб справа не була розглянута. Обставини, викладені ОСОБА_1 у заяві від 08.12.2025, не є підставами для відводу, а є фактичним незадоволенням заявника процесуальними рішеннями судді. Доводи щодо відводу судді не ґрунтуються на вимогах п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, заявником не надано належних та допустимих доказів наявності та обґрунтованості обставини, що викликають сумнів в неупередженості або в зацікавленості судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, позивач посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді Цвіри Д.М. у даній справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Цвіри Д.М. поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Позивач вважає, що суддя Цвіра Д.М. безпідставно відкладає розгляд справи, чим затягує розгляд справи з метою уникнення необхідності ухвалення рішення у справі, водночас зазначає, що 09.10.2025 нею була подана Дисциплінарна скарга до Вищої ради правосуддя. Тобто підстави, зазначені у заяві про відвід, вже є предметом перевірки у дисциплінарній справі.

Позивач не надала доказів впливу вказаної скарги на фактичне проведення судових засідань 23.10.2025 та 27.11.2025, як і доказів обізнаності судді Цвіри Д.М. про наявність дисциплінарної справи з питань, зазначених у заяві про відвід.

Отже, аргументи, на які заявник посилається у своїй заяві про відвід судді Цвіри Д.М., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Цвіри Д.М., як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Цвіри Д.М. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді Цвіри Д.М. Керуючись статтями 36, 40, 259-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Цвіри Д.М. від розгляду цивільної справи № 2-1607/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором будівельного підряду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Поляков