Справа №464/5305/25
пр № 2/464/2359/25
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

12 грудня 2025 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Рейман В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

в провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 02.09.2025, 02.10.2025, 27.10.2025, 17.11.2025 та 08.12.2025 не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом скерування судових повісток за місцем його проживання, зазначеним останнім у позовній заяві.

Однак, як вбачається із рекомендованих повідомлень від 02.09.2025 та 13.11.2025, такі повернулись до суду неврученими з проставленням поштовим відділенням відмітки «одержувач відсутній за вказаною адресою».

За змістом ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Зважаючи на те, що позивач не повідомляв суд про зміну свого місця проживання, слід вважати, що судові повістки про виклик вручені йому належним чином.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач додатково повідомлявся про дату, час та місце проведення розгляду справи шляхом скерування СМС-повісток на повідомлений позивачем у позовній заяві номер телефону у застосунку «Viber», які успішно йому були доставлені, що підтверджується довідками суду від 20.08.2025, 02.10.2025, 30.10.2025 та 18.11.2025.

З вищевикладеного встановлео, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

При цьому, заяв про відкладення розгляду справи, проведення розгляду справи за його відсутності на адресу суду від позивача не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі №756/6049/19 висловлено позицію про те, що залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19, тощо.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач, подавши позов до суду, у судове засідання повторно не з`явився, документів, які б підтверджували поважність причин неявки суду не надав, клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не скеровував, відтак суд приходить переконання, що неявка позивача свідчить про фактичне не підтримання поданого позову, а відтак такий необхідно залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 223, 247, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 12 грудня 2025 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. ч. 5, 9 ст. 268 ЦПК України.

Головуюча Сабара Л.В.