Провадження № 2/750/3484/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

позивача ОСОБА_1

представника Позивача адвоката Жилінського О.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

19 вересня 2025 року представник Позивача адвокат Жилінський Олександр Вікторович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначила, що позивач з 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою і фактично перебувають на її утриманні.

Відповідач зараз не допомагає в повному обсязі позивачці для її проживання з дітьми.

На ОСОБА_5 державою сплачується пенсія по інвалідності в розмірі 6 700 грн., яку отримує відповідач на свій рахунок і не завжди її в повному обсязі перераховує позивачці. Будь-яких інших самостійних доходів позивачка не має.

Таким чином, відповідач з дружиною і дітьми не проживає і добровільно належної матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

З огляду на це, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Також позивач просить стягнути додаткові витрати понесені та майбутніх платежів на лікування сина ОСОБА_6 та на навчання сина ОСОБА_7 , що у загальному розмірі становить 39210,68 грн.

Окрім того, в даний час позивачка не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років, оскільки син ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» і згідно висновків ЛКК потребує постійного домашнього догляду, у зв`язку з чим просить стягнути аліменти на її утримання і розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шести років.

Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 07.11.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву у якому заперечу проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що лиш за період з травня по вересень 2025 року ним було перераховано на розрахунковий рахунок Позивачки у АТ КБ «ПриватБанк» загальну суму у розмірі 61255,79, з урахуванням сум державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.

Крім того, він сплачує кошти за оренду житлового приміщення, де проживають його діти, та комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Також Відповідач стверджує, що займає посаду державної служби в Державній екологічній інспекції у Луганській області і відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про державну службу». Згідно довідки Державної екологічної інспекції у Луганській області посадовий оклад, надбавка за ранг державного службовця, та вислугу років (стала заробітна плата) складає 21442,12 грн, а тому під час встановлення розміру аліментів необхідно керуватись нормами ст. 182, 192 Сімейного кодексу України.

Окрім того, під час визначення розміру аліментів просить суд врахувати, що у зв`язку з тим, що він не може проживати на одній площі з Позивачкою, він переїхав до м. Києва, оскільки фактичне місцезнаходження роботодавця є м. Київ і через відсутність власного житла вимушений його винаймати. До того ж у Відповідача наявні кредитні зобов`язання на суму 124029,67 грн з щомісячним орієнтовним погашенням боргу у сумі 5673,75 грн. Зазначені кредитні кошти були запозичені через необхідність здійснення регулярних лікувальних процедур сина та витрати на щоквартальні відвідування ним лікаря невролога в Буковинському центрі комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «Особлива дитина» в м. Чернівці, а також оренду житла на час відвідування. Додатково Відповідач зазначає, що здійснює періодичну допомогу військовим підрозділам Збройних сил України шляхом купівлі автомобільного транспорту, матеріалів, деталей тощо та відправки на прифронтові ділянки.

Крім того, стосовно участі додаткових витратах на дитину Відповідач стверджує, що станом на сьогодні є питання доцільності проходження навчання по вивченню комп`ютерних технологій у ТОВ «Комп`ютерна академія «ШАГ», оскільки Позивачем не подано жодних доводів необхідності цього навчання.

Представник Позивача через систему «Електронний суд» надіслав відповідь на відзив у якому зазначає, що у відзиві на позов відповідач намагається довести, що його заробіток відрізняється від поданої Декларації про доходи відповідача на сайті Єдиного державного реєстру декларацій, де останній задекларував свій сумарний дохід за 2024 рік, посилаючись на довідку Державної екологічної інспекції у Луганській області від 26.09.2025 за № 2/2-19-672, проте до відзиву її не надав, натомість надав службову характеристику, яка містить такий же номер і дату.

Відповідач вважає, що під час визначення розміру аліментів суд має врахувати складові його фінансового становища.

Першою з них є необхідність найму житла в м. Києві, куди він переїхав через здійснену позивачкою подружню зраду.

Другою обставиною фінансової неспроможності брати участь у витратах на утримання своїх дітей відповідач визначає наявність кредитних зобов`язань згідно додаткової угоди до кредитного договору від 21.08.2025 на суму 124 029,67 грн., про які також не надає до суду жодних доказів.

Третьою перепоною відповідачеві для утримання дітей є його добровільна періодична допомога військовим підрозділам Збройних сил України, про участь його в якій, доказів відповідач також не надає.

Відповідач у відзиві на позов ставить під сумнів доцільність проходження його сином ОСОБА_7 навчання по вивченню комп`ютерних технологій у ТОВ «Комп`ютерна академія «ШАГ», оскільки позивачкою не подано жодних доводів необхідності цього навчання і тому він припускає, що це навчання є одним із елементів фінансової розплати з ним.

Проте, відповідач не вказує факт того, що ще в листопаді 2022 року, коли родина сторін проживала разом, вела спільне господарство подружжям було вирішено віддати сина на навчання до даної комп`ютерної академії з терміном навчання п`ять років. Тобто це рішення було прийняте спільно за участі і згодою відповідача.

В судовому засіданні представник Позивача надав пояснення що в цілому відповідають змісту позовної заяви та відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. Окрім того зазначив, що обов`язок утримувати дітей покладається на двох батьків. Просить вимоги задовольнити частково у розмірі на двох дітей. Зокрема, щодо майбутніх витрат також просив відмовити, стверджуючи що буде сплачувати витрати по факту. Щодо утримання дружини зазначив, що Позивачка працевлаштована, а тому вона зробила свідомий вибір у реалізації цього права.

Позивач в судовому засіданні, зазначила що знаходить в декретній відпусті по догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи «А», робоче місце за нею зберігається, однак заробітну плату за це не отримує. Єдиним доходом є допомога від держави, як внутрішньо переміщеній особі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З 2012 року сторони знаходилися у шлюбі, який був зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 127, який на даний час розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/12493/25 від 07.11.2025 (а.с.33).

Від спільного проживання у сторін народилися діти: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою (а.с. 31,32).

Згідно договору № 151013072, укладеного 28 листопада 2022 року між ТОВ «Комп`ютер, яке представляє торгову марку «Комп`ютерна академія ШАГ» та ОСОБА_1 син сторін ОСОБА_7 проходить навчання по вивченню комп`ютерних технологій, яке триватиме з 30 жовтня 2022 року по 30 листопада 2027 року (а.с.19-20).

За вказане навчання позивачка сплатила вже під час окремого проживання з відповідачем за вересень і жовтень 2025 року по 2 310 грн. за кожний місяць (а.с.19-20, 21 на звороті, 28).

Згідно довідки № 317 від 30.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує домашнього догляду.

Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 17.07.2025 у Дмитра спостерігається виражене порушення пізнавальної діяльності, яке характеризується стабільно низькою пізнавальною активністю незалежно від соціальної ситуації розвитку. У нього обмежений репертуар цільових рухів з предметами, недостатня сформованість указівних жестів, наслідування рухам за зразком (регулятивні процеси). Відсутність мовлення призводить до складності діалогу, організації та підтримання бесіди, браку розуміння, як і нащо обмінюватися інформацією з іншими та усвідомлення, що інші люди не розуміють її автоматично (а.с.14).

Угоди про добровільну сплату аліментів та їх розмір між сторонами не досягнуто.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи, що Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством та надано належні і допустимі докази щодо обставин, на яких грунтується така вимога суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку щомісячно підлягає задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином з інвалідністю шести річного віку, слід зазначити наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84, 91 СК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Частиною четвертою ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Cудом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» не досяг шестирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, отже наявні загальні умови для стягнення аліментів на утримання позивача.

Щодо стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне.

Частиною першою, другою статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

Зокрема, як було встановлено в судовому засіданні, «Комп`ютерна академія ШАГ» був вибраний спільно обома батьками у 2022 році коли сторони перебували у шлюбі, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

З наведених підстав суд дійшов висновку про стягнення з відповідача частини понесених позивачкою витрат у розмірі 2 310,00 грн за навчання ОСОБА_3 , в період за вересня 2025 року та жовтень 2025 року.

Як вже зазначалося вище, молодший син Позивача та Відповідача ОСОБА_6 має інвалідність підгрупи «А». Позивачем надано підтвердження витрат на його лікування, зокрема квитанції щодо оплати послуг психолога, занять з дефектологом та сенсорним педагогом та лікуванням сина, а тому суд вбачає підстави для їх стягнення з Відповідача у загальному розмірі 5955,68 грн.

Разом з тим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Відповідача заявлених Позивачем майбутніх витрат, оскільки їх розмір та необхідність не доведені, а самі витрати носять ймовірний та орієнтовний характер, що виключає можливість попередньої їх компенсації.

Відмова у стягненні майбутніх додаткових витрат не позбавляє Позивача права повторно звернутися до суду із вимогою про їх компенсацію після фактичного понесення таких витрат або за наявності належного підтвердження їх необхідності, що узгоджується з положеннями статті 185 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 18.09.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви 18.09.2025 і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шести років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених витрат на навчання сина за вересень, жовтень 2025 року в сумі 2 310 (дві тисячі триста десять) гривень.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених витрат за надані послуги психолога, занять з дефектологом та сенсорним педагогом та лікуванням сина ОСОБА_6 у загальному розмірі 5955 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 68 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення проголошено 15.12.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО