Справа № 490/4811/25
н/п 2/490/3246/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд р. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
за участі Олійник Я.Ю., який представляє інтереси позивача Управління Служби безпеки України в Миколаївській області;
Лисенко В.С., яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за цивільним позовом Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська міська рада, Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користуватися службовим жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов зазначений позов, у якому позивач просив суд ухвалити рішення, яким: визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування службовим жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , із зняттям з зареєстрованого місця проживання; виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.
В обґрунтування позову представником зазначено, що ОСОБА_1 та членам її родини не звільнено службове приміщення за адресою АДРЕСА_1 після звільнення відповідача ОСОБА_1 зі служби в органах Служби безпеки України, як того вимагає чинне законодавство та відповідачі відсутні у цьому житлі білтше ніж шість місяців.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.12.2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї за відсутністю предмета спору. В частині позовних вимог про визнання ОСОБА_1 та членів її сім`ї втратившими право користування службовим житлом за адресою АДРЕСА_1 , суд продовжує розгляд справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_3 позов підтримав, просив його задовольнити та вирішити питання про повернення половини суми судового збору. Також зазначив, що відповідачі з займаної квартири виселилися, квартиру здали, що підтверджується актом про вивільнення службового житлового приміщення.
Представник ОСОБА_4 просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, оскільки відповідачі виселилися із службового житла. Також зазначила, що відповідачі згодні відшкодувати позивачу 50% судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
Відповідач ОСОБА_1 проходила службу в органах Служби безпеки України, де була забезпечена службовим житлом за адресою АДРЕСА_1 (ордер від 11.05.2002 року № 386 серія 004088).
Наказом Управління Служби безпеки України №8-ос від 17.03.2004 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі її заяви від 15.03.2004 року. Під час роботи у відділі ДСТСЗІ СБ України в Миколаївській області ОСОБА_1 не перебувала та не перебуває на квартирному обліку в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській обл.
Згідно з листом Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Миколаївській області від 04.07.2024 № 39/12-1 СЕД зазначена квартира не рахується в якості службової за Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (ДСТСЗІ) України в Миколаївській області.
За інформацією виконавчого комітету Миколаївської міської ради станом на 01.06.2024 року вищевказана квартира рахується, як службове житлове приміщення за Управлінням Служби безпеки України в Миколаївській області та зі складу службових не виключалась.
Згідно з довідкою відділу господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 14.04.2025 № 64/39-743 службова квартира АДРЕСА_2 внесена в книгу обліку службових жилих приміщень Управління Служби безпеки України в Миколаївській області під номером 17, на даний час її статус не змінився.
За даними Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради станом на 10.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до акту обстеження службової квартири від 12.06.2024 комісією, створеною розпорядженням начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 05.06.2024 № 15/ДСК «Про перевірку використання за призначенням службового житлового фонду», встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживає ОСОБА_1 , а її донька ОСОБА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 тимчасово знаходиться за кордоном.
За даними Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (витяги від 10.07.2024 та 28.03.2025 року) ОСОБА_6 , виїхала за межі України 17.10.2023 та до теперішнього часу не поверталась. Згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру (витяг від 31.03.2025 року) ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у Словаччині.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 07.10.2021 року, згідно з договором дарування № 1259зареєструвала право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , яка до теперішнього часу перебуває у її власності.
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.04.2025 року нерухоме майно за ОСОБА_8 не зареєстровано.
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.2002 № 391 включено до складу службових відділу Департаменту спеціальних телекомунікаційних систем та захисту інформації Служби безпеки України в Миколаївській області (ДСТСЗІ СБ України) №15 у будинку АДРЕСА_4 , затверджено рішення адміністрацій підприємств про надання службових приміщень та видано спеціальний ордер № 386 серії 004088 від 11.05.2002 року на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_1 зі складом сім`ї у 2 особи ( ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_9 ).
Відповідно до архівного витягу з протоколу від 16.12.2002 року засідання комісії по установленню стажу, який дає право на одержання процентної надбавки за вислугу років державним службовцям відділу ДСТСЗІ СБ України відповідно до наказу Голови СБ України № 140 від 17.07.2000 року, станом на 15.12.2002 стаж роботи спеціаліста І категорії фін групи відділу ДСТСЗІ СБ України Фісіної Н.Т складав 3 роки 00 місяців 14 днів.
З архівного витягу з наказу начальника відділу ДСТСЗІ СБ України від 17.03.2004 року № 8-ос слідує, що держслужбовця 12 рангу ОСОБА_1 , спеціаліста 1 категорії фінгрупи, звільнено з роботи за статтею 38 Кодексу законів про працю України (з ініціативи працівника) на підставі її зави від 15.03.2004 року.
Відповідно до довідки №64/39-713 від 11.12.2024 року ОСОБА_1 під час роботи у відділі ДСТСЗІ СБ України в Миколаївській області на квартирному обліку та в черзі на отримання житла в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області на час видачі довідки не перебувала.
З наданої Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Миколаївській області від 04.07.2024 № 39/12-1 СЕД вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , не рахується в якості службової за Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Миколаївській області.
З довідки наданої Відділом господарського забезпечення Управління Служби безпеки України в Миколаївській області № 64/39-743 від 14.04.2025 року слідує, що службова квартира АДРЕСА_2 внесена в книгу обліку службових жилих приміщень Управління Служби безпеки України в Миколаївській області під номером 17, на даний час її статус не змінився.
Відповідно до інформації Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 12.06.2024 року №8972/19.03.03-11/19/14/24, станом на 10.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З акту обстеження службової квартири від 12.06.2024 року, який складено комісією, призначеною розпорядженням начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 05.06.2024 року №15/ДСК, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживає ОСОБА_1 . Її донька ОСОБА_2 (зміна прізвища з дівочою « ОСОБА_10 » після реєстрації шлюбу) разом зі своєю донькою ОСОБА_5 тимчасово знаходиться за кордоном, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №407072523 від 07.12.2024 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві спільної частково власності належить частки квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування №1259 від 07.10.2021 року.
З довідки №64/39-745 від 14.04.2025 року виданої начальником управління (голови житлово-побутової комісії) Управління Служби безпеки України в Миколаївській області Фісіна Н.І. під час роботи у відділі ДСТСЗІ СБ України в Миколаївській області на квартирному обліку та в черзі на отримання житла в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області не перебувала і нас видачі довідки не перебуває.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.
Приписами статті 118 Житлового Кодексу України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством України. Відповідно до законодавства України у випадках, які визначаються Кабінетом Міністрів України, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців - стаття 119 ЖК України.
Статтею 121 ЖК України встановлено, що порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.
Приписами статті 122 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу, стаття 123 ЖК України.
Статтею 124 ЖК України визначено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Підстави та порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням закріплені приписами статей 71,72 ЖК України.
Зокрема, статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до фактичних обставини справи, встановлено, що відповідачі добровільно обрали інші місця для проживання, ведення побуту, створення родини, мають житло у приватній власності, і у спірному житлі не проживали більше ніж шість місяців.
Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 та члени її сім`ї добровільно виконали вимогу позивача та виселилися із займаного службового житла за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про визнання позову відповідачами.
На час розгляду справи судом здійснено перевірку інформації в Реєстрі територіальної громади м. Миколаєві щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів та встановлено, що станом на час розгляду справи за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_2 (з 23.01.2009 року) та ОСОБА_1 (з 23.01.2009 року).
Враховуючи, що відповідачі визнали позовні вимоги Управління Служби безпеки України в Миколаївській області про їх виселення, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування службовим житлом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Сума судового збору, сплаченого за цю позовну вимогу у сумі 3028 грн 00 коп. підлягає розподілу у порядку статті 142 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача слід стягнути 50% відсотків цієї суми по 757 грн 00 коп. з кожного та повернути з державного бюджету 1514 грн 00 коп. сплаченого позивачем судового збору.
Керуючись ст. ст. 82, 142, 263-265, 273 ЦПК України, суд
Позов Управління Служби безпеки України в Миколаївській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Миколаївська міська рада, Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користуватися службовим жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування службовим жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування службовим жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, 757 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, 757 грн 00 коп.
Повернути Управлінню Служби безпеки України в Миколаївській області, з державного бюджету 1514 грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, , м. Миколаїв, вул. Спаська, б.40;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох