ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/1442/25

провадження № 22-ц/4809/1633/25

Кропивницький апеляційний суд в складі:

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Письменний О. А., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року (суддя Авраменко О.В.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених позовних вимог та заперечень на позов

ОСОБА_1 звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки додаткових витрат на дітей у розмірі 70 907,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стверджується, що позивачкою понесені витрати, пов`язані з профілактикою хвороби дітей, а саме: з метою виконання рекомендацій лікаря було придбано 2 матраци марки Bartolinni Bartoli (90/90), 2 наматрацники ОСОБА_5 та здійснена доставка до під`їзду, загальні витрати склали 14 210,00 грн, а тому просить з відповідача стягнути 7 105,00 грн, що складає половину суми. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати на відвідування дітьми стоматологічного кабінету у м. Кременчук, а також витрачено кошти на проїзд, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача половину витрат 19 140,15 грн та 9 380,25 грн відповідно. Також, оскільки у доньки ОСОБА_6 слабкий зір, вона змушена користуватись окулярами і лінзами, у зв`язку з чим позивачкою були придбані окуляри, контактні лінзи, супутні товари та витрачені кошти на проїзд до лікаря, а тому просить з відповідача стягнути 9 062,04 грн, що складає половину витрачених коштів. У зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в Україні військового стану навчання дітей у школі відбувається у дистанційній та змішаній формі, для забезпечення чого позивачка була вимушена оновити мобільні телефони обом дівчатам та придбати супутні товари, на що витрачено 21 979,00 грн, тобто половина вартості складає 10 989,50 грн, які просить стягнути з відповідача. Крім того, Злата відвідує навчання комп`ютерної грамотності у ТОВ «Освітні Технології Олександрія», за що позивачка відповідно до укладених договорів сплатила 30461,60 грн, половину яких у розмірі 15230,80 грн просить стягнути з відповідача. Таким чином, загальна сума всіх додаткових витрат на дітей становить 141815,48 грн, а половина складає - 70907,74 грн, що і пред`явлені до стягнення з відповідача.

Відзив на позовну заяву

Відповідно до поданого до суду першої інстанції відзиву на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що з відповідача на підставі рішення суду стягуються аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), які він добросовісно сплачує, хоча є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 6 048,21 грн на місяць. Розмір аліментів, які він сплачує на дітей складає 3 024,11 грн щомісячно. При цьому 171,89 грн накопичується як борг за кожен місяць, оскільки розмір аліментів на двох дітей перевищує 50% його доходів і з нього стягують лише 50%, а залишок накопичується. Тобто, у відповідача залишається на його утримання 3 024,10 грн, з яких 1 500,00/2 000,00 грн йде на оплату комунальних послуг, інша частина - на лікування та продукти харчування. Інших доходів відповідач не має. При цьому відповідач має ряд серйозних захворювань. Вказує, що має зауваження до наданих позивачкою письмових доказів: у частині фіскальних чеків та проїзних документах не зазначено платника, що ставить під сумнів понесення відповідних витрат саме позивачкою; частина чеків низької якості, а також не містять вихідних даних та печаток; до медичних карток дітей не додано титульних сторінок тощо. Наголошує, що такі витрати як витрати на поїздки та відпочинок, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування та солодощів для дитини, у тому числі під час відпочинку дитини, та витрати на освітні послуги не є такими витратами, що викликані особливими умовами у розумінні ст. 185 СК України. Вважає, що такі витрати мають покриватися за рахунок аліментів, що ним сплачуються. Розцінює дії позивачки як штучне намагання загнати відповідача в шалені борги з метою подальшої примусової реалізації належного йому майна (а.с. 111-114).

Відповідь на відзив

Згідно відповіддю на відзив позивачка просить задовольнити позовні вимоги, вказуючи на порушення відповідачем порядку подання відзиву. Зазначає, що відповідно до відповідей військової частини НОМЕР_1 від 06 квітня 2016 року та військової медичної академії від 23 червня 2017 року №764 відповідач ухилявся від сплати аліментів на дітей, а тому не можна вважати, що він добровільно та сумлінно виконував свої батьківські обов`язки. Наголошує, що відповідач має у своїй приватній власності земельну ділянку та частину житлового будинку, однак не здає земельну ділянку в оренду, щоб не стягувались з цих коштів аліменти, а право власності на частину житлового будинку не зареєстровано, щоб податкова не могла надати належну інформацію про його майно. Звертає увагу, що виписка з амбулаторної картки відповідача не відповідає затвердженій формі, а тому не є належним доказом на підтвердження його доводів (а.с. 145-148).

У письмових запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що процедура подання відзиву на позов була ним дотримана відповідно до закону. Вважає, що якщо матеріальний стан позивачки вищий, ніж у відповідача, і позивачка має можливість матеріально забезпечувати дітей краще, не узгоджуючи ці питання з відповідачем, то це не свідчить про беззаперечну необхідність перекладення частини цих витрат на відповідача. Вказує, що і так перебуває у скрутному матеріальному становищі, маючи 6 відкритих виконавчих проваджень з загальною сумою заборгованості станом на 05 червня 2025 року у розмірі 63 180,49 грн, яка з кожним місяцем тільки збільшується. При цьому, перебуває в реєстрі боржників та має інші обмеження у реалізації своїх прав. Не погоджується з доводами позивачки щодо нераціонального використання ним свого права власності на нерухоме майно та невідповідності форми бланку виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 172-173).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки додаткові витрати на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8 528,50 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; здійснено розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з тим, що донька ОСОБА_6 має проблеми із зором, позивачкою у період з 09 червня 2020 року до 09 серпня 2024 року були витрачені кошти на придбання окулярів, контактних лінз та супутніх товарів у загальному розмірі 17 057,00 грн. Такі витрати були підтверджені належними доказами та зумовлені негативними фактами щодо стану здоров`я неповнолітньої доньки, пов`язані з рекомендаціями лікаря, що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дитини. За таких обставин, суд вважав обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення з відповідача половини вищезазначених додаткових витрат у розмірі 8528,50 грн (17057,00 грн : 2).

Відмовляючи у стягненні з відповідача половини витрат, понесених позивачкою у зв`язку з придбанням 2-ох матраців марки Bartolinni Bartoli (90/90), 2-ох наматрацників Gutenkauf AguaStop Stark та здійсненням їх доставки до під`їзду, відвідуванням дітьми в період з липня 2024 року по грудень 2024 року включно стоматологічного кабінету у м. Кременчук, придбанням мобільних телефонів дітям та супутніх товарів для навчання у школі, відвідуванням донькою ОСОБА_7 занять з комп`ютерної грамотності, а також половини витрат на проїзд до медичних закладів у загальному розмірі 62 379,24 грн, суд вказав на відсутність підстав для стягнення з відповідача таких витрат, врахувавши наступне: позивачкою не доведено, що витрати на придбання матраців, наматрацників та їх доставки здійснені з метою профілактики хвороб та/або їх наявністю у дітей; позивачка необґрунтовано вважає витрати на послуги стоматолога та на придбання відповідних ліків додатковими, оскільки звернення за медичною допомогою до приватного платного стоматолога, який знаходить в іншому місті є її самостійним волевиявленням; необхідність лікування зубів носить тимчасовий характер, а не характер тяжкої хвороби, доказів особливої обставини, наявності у дітей відповідних медичних показань до необхідного встановлення брекетів та проведення інших стоматологічних процедур позивачем не надано; оскільки позивачка зазначила про додаткові витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дітей, то саме вона мала б надати медичні довідки, висновки лікарів про необхідність проведення певних процедур, чого нею зроблено не було; придбання товарів для навчання дітей у школі, відвідування секцій і позашкільних закладів не є особливими обставинами та відповідно такі витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з відповідача; позивачкою не доведено, що відвідування стоматолога та офтальмогола в інших населених пунктах було зумовлено особливим станом здоров`я дітей та відповідним медичними показання, а також не доведено неможливості отримання відповідних медичних послуг за місце проживання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у частині стягнення з відповідача половини додаткових витратах на оплату послуг лікарів, придбання окулярів, контактних лінз, супутніх товарів тощо, здійснених позивачем у зв`язку з відповідним лікуванням доньки ОСОБА_6 у розмірі 8528,50 грн.

На переконання суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини витрат, понесених позивачкою у сумі 62 379,24 грн, оскільки останньою не доведено, що зазначені витрати викликані особливими обставинами, тобто є додатковими витратами на дітей у розумінні ст. 185 СК України.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у даній справі, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року скасувати частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.Вважає, що рішення в оскаржуваній частині є таким, що не відповідає нормам матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно вилучив із додаткових витрат вартість проїзду 25 липня 2024 року (533,54 грн) та 06 серпня 2024 року (533,54 грн) в м. Дніпро і в зворотному напрямку, оскільки це витрати пов`язані з відвідуванням клініки і без цих витрат не можливо було б отримати відповідні послуги.

Звертає увагу, що характеристики придбаних нею для доньок матраців можна перевірити за їх назвою на сайтах у мережі «Інтернет».

Наголошує, що встановлення брекетів є видом ортодонтичного лікування зубів, яке спрямоване на виправлення неправильного прикусу та вирівнювання зубів. Наявність медичних показань для встановлення брекетів підтверджено знімками; консультація лікаря проведена на підставі знімку, оплачена і почалося лікування; не було потреби отримувати направлення на лікування чи довідку і звертатись до іншого лікаря; місце отримання медичних послуг чинне законодавство не регулює, а суд безпідставно вказує на необхідність лікуватися за місцем реєстрації. Вважає позицію суду непослідовною, оскільки ним визнано обґрунтованими та стягнуто з відповідача витрати на діагностику та консультацію у лікаря офтальмолога.

Вказує, що придбання телефонів і супутнього обладнання обґрунтоване наявністю особливих обставин, а саме: військовою агресією російської федерації та введенням в Україні військового стану, яке спричинило навчання дітей у школі у дистанційній та змішаній формі. Суд безпідставно вважає, що такі обставини не є особливими та що зазначені витрати покриваються за рахунок аліментів, які сплачуються відповідачем.

Щодо витрат на курси комп`ютерної грамотності вважає, що судом не у повній мірі враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20 березня 2024 року у справі №760/6988/22.

Звертає увагу, що разом з апеляційною скаргою подає додаткові письмові докази: виписки з карток пацієнтів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких містяться рекомендації щодо постановки брекет-системи. Зазначає, що вказані документи не були подані разом з позовом, оскільки позивачка вважала, що надала достатньо доказів на підтвердження своїх доводів.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

Відповідно до поданого до суду апеляційної інстанції відзиву відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 рокузалишити без задоволення. Вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим. На переконання відповідача, судом першої інстанції правильно встановлено, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини витрат, понесених позивачкою у сумі 62 379,24 грн, оскільки не доведено, що зазначені витрати викликані особливими обставинами, тобто є додатковими витратами на дітей у розумінні ст. 185 СК України. Стверджує, що належного спростування цих доводів позивачка в апеляційній скарзі не наводить (а.с. 231-232).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та встановлено строк для подання відзиву.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 25 вересня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду, головуючий суддя Дьомич Л. М. у період з 24 жовтня 2025 року по 05 листопада 2025 року перебувала у службовому відрядженні, з 06 листопада по 07 листопада 2025 року та 10 листопада 2025 року у відпустці.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2014 року з відповідача на користь позивачки на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно починаючи з 22 травня 2014 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після досягнення повноліття найстаршою дитиною, аліменти стягуються для утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно, починаючи з 16 березня 2027 року та до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як убачається з листа Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області від 05 червня 2025 року №144166, станом на 30 квітня 2025 року заборгованість відповідача по аліментах становить 21 046,99 грн, оскільки виходячи із доходу боржника аліменти утримуються не у повному обсязі, а тому постійно зростає заборгованість. Крім того, на виконанні ДВС перебувають ще 5 виконавчих проваджень щодо стягнень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та на користь держави. Загальна заборгованість відповідача за всіма виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні у відділі ДВС станом на 05 червня 2025 року становить 63180,49 грн (а.с. 143-144)

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10 лютого 2025 року №1100-0403-7/8815 пенсія відповідача за період з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2024 року склала 78 221,68 грн, з яких сума коштів, відрахованих з пенсії склала 38 610,79 грн, отримано 39 610,89 грн (а.с. 122).

Інших доходів відповідач за період з 4 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року не отримував, що підтверджується довідкою від 12 лютого 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с. 124).

Позивачкою стверджується, що нею понесені додаткові витрати на дітей у загальному розмірі 141 815,48 грн, на підтвердження чого надано відповідні докази (а.с. 16-79), розміру яких вона просить стягнути з відповідача у порядку ст. 185 СК України

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Враховуючи наведене та виходячи з вимог апеляційної скарги рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року переглядається апеляційним судом у тій частині позовних вимог, у задоволенні яких судом першої інстанції позивачці було відмовлено.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 760/6988/22, це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні з відповідача половини витрат, понесених позивачкою у зв`язку з придбанням 2-ох матраців марки Bartolinni Bartoli (90/90), 2-ох наматрацників Gutenkauf AguaStop Stark та здійсненням їх доставки до під`їзду, відвідуванням дітьми в період з липня 2024 року по грудень 2024 року включно стоматологічного кабінету у м. Кременчук, придбанням мобільних телефонів дітям та супутніх товарів для навчання у школі, відвідуванням донькою ОСОБА_7 занять з комп`ютерної грамотності, а також половини витрат на проїзд до медичних закладів у загальному розмірі 62379,24 грн, виходив з того, що позивачкою не доведено, що зазначені витрати викликані особливими обставинами, тобто є додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Щодо витрат, понесених позивачкою у зв`язку з придбанням 2-ох матраців марки Bartolinni Bartoli (90/90), 2-ох наматрацників Gutenkauf AguaStop Stark та здійсненням їх доставки до під`їзду, апеляційний суд виходить з того, що зазначені товари були придбані позивачкою та доставлені 04 листопада 2023 року, що підтверджується замовленням клієнта № СМКОС-00008 від 04 листопада 2023 року (а.с. 20), тоді як консультаційний висновок спеціаліста щодо дітей з відповідним рекомендаціями про організацію спального місця отриманий 25 лютого 2025 року (а.с. 17, 19). Зазначене вказує на непов`язаність придбання товарів з рекомендаціями лікаря, а тому виключає віднесення відповідних витрат позивачки до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України. При цьому, апеляційним судом не беруться до уваги копії виписок від 28 серпня 2023 року (а.с. 16, 18), оскільки їх зміст не дає можливості встановити з якого документу вони зроблені та кого стосуються.

Щодо витрат, пов`язаних з відвідуванням дітьми у період з липня 2024 року по грудень 2024 року стоматологічного кабінету у м. Кременчук, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачка, зазначаючи про додаткові витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дітей, не надала відповідних доказів на підтвердження таких своїх доводів, зокрема, медичних довідок, рекомендацій, висновків лікарів про необхідність проведення певних процедур тощо.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що наявні у матеріалах справи копії знімків щелеп (а.с. 21, 31) є достатніми доказами необхідності проведення стоматологічного лікування дітям, оскільки суд не є та не має бути спеціалістом у відповідній галузі знань. Факт необхідності лікування має бути підтверджений належними доказами, чого позивачкою зроблено не було.

Щодо доказів, які були додані скаржницею до апеляційної скарги та не були предметом дослідження суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з положень ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до усталеної практики суду касаційної інстанції єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку,- це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справі (у цьому разі на позивачку).

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 369/7772/15-ц зазначено, що тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

Разом з тим, апеляційна скарга не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження відповідних доводів щодо об`єктивної неможливості подання до суду першої інстанції доказів, наданих до апеляційного суду разом з апеляційною скаргою.

При цьому, за імперативним приписом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення вимог процесуального закону, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

У наведеному контексті поза увагою суду апеляційної інстанції не може бути залишено і те, що судом першої інстанції вирішено спір між сторонами та прийнято відповідне рішення, з урахуванням позовних вимог, за встановлених судом першої інстанції обставин та на підставі поданих до місцевого суду доказів.

Враховуючи викладене, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги та враховані під час апеляційного розгляду справи докази, надані скаржницею з порушенням встановленого процесуальним законом порядку та, неможливість своєчасного подання яких до суду першої інстанції позивачкою не обґрунтована.

Щодо витрат, пов`язаних з проїздом до медичних закладів та у зворотному напрямку, колегія суддів погоджується з позивачкою, що чинним законодавством не передбачено обов`язковість лікування за місцем проживання чи реєстрації. Водночас, обрання для лікування дітей приватних медичних установ у містах Кременчук та Дніпро є непогодженим з відповідачем одноособовим рішенням позивачки, що не пов`язане з направленням дітей до конкретного медичного закладу, а тому відповідні транспортні витрати не можна вважати такими, половина яких має бути відшкодована відповідачем відповідно до ст. 185 СК України.

Щодо позовних вимог про стягнення половини вартості телефонів та супутнього обладнання, а також половини вартості навчання комп`ютерної грамотності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позивачкою наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення вказаних додаткових витрат, оскільки придбання товарів для навчання дітей у школі не є особливими обставинами та відповідно такі витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей.

При цьому, судом правильно зауважено, що доказів того, що витрати на навчання комп`ютерної грамотності є пов`язаними з розвитком не загальних, а саме особливих здібностей дитини, що дитина має до цього хист і досягла у цьому об`єктивно виражених істотних результатів порівняно з іншими дітьми її віку, що у свою чергу доводить наявність таких здібностей і обумовлює їх подальший розвиток, позивачем суду також не надано, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішення спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи наведені вище норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням належної оцінки наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку по суті позовних вимог.

За викладеного, доводи скаржниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння спірних правовідносин.

Таким чином, визначені процесуальним законом підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні. Отже, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 рокуу даній справі, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник