Справа № 186/1182/25
Номер провадження № 2/0186/880/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.,
при секретарі - Кобці Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" про стягнення заборгованості по заробітній платі,
27 травня 2025 року позивач звернувся до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" про стягнення заборгованості по заробітній платі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ "Краснолиманське" з 27 грудня 2023 року по 28 серпня 2024 року. Наказом відповідача від 28 серпня 2024 року він звільнений з посади гірника очисного забою, на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.
Під час його перебування у трудових відносинах із відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень та серпень 2024 року.
Просить суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати за липень та серпень 2024 року без утримання суми податків та інших обовязкових платежів.
19 червня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 10 вересня 2025 року у ТОВ "Краснолиманське" було витребувано докази, однак до теперішнього часу вимоги ухвали про витребування доказів по справі, а саме: надання розрахунку розміру заборгованості по заробітній платі позивача, відповідачем не виконано.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач 27 грудня 2023 року прийнятий на роботу машиністом підземних установок 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті тимчасово. 27 січня 2024 року переведений машиністом підземних установок 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті постійно. 13 червня 2024 року переведений гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, що підтверджуються копією трудової книжки НОМЕР_1 від 05 листопада 2012 року.
Відповідно до наказу №2942 від 28 серпня 2024 року про звільнення, позивач був звільнений з посади за власним бажанням, згідно ч.1 ст.38 КЗпП України.
Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми нарахованого доходу від 09 жовтня 2024 року підтверджується, що позивачу ТОВ "Краснолиманське" нараховано та виплачено заробітну плату за червень 2024 року в розмірі 60 828,40 гривень.
З моменту звільнення та до теперішнього часу позивачу не виплачено заробітну плату за липень-серпень 2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Згідно відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за травень 2024 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 48 116,75 гривень, а за червень 2024 року - 60 828,40 гривень.
Відповідно до норм робочого часу на 2024 рік, тривалість робочого часу при п`ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів, становила: у травні 2024 року - 23 робочих дні, у червні 2024 року - 20 робочих днів, у липні 2024 - 23 робочі дні, у серпні 2024 року 22 робочі дні.
Виходячи з розрахунку: (48 116,75 гривень + 60 828,40 гривень = 108 945,15 грн.) / (23 дні + 20 дні = 43 дня), середньоденна заробітна плата позивачки у період з травня по червень 2024 року, тобто за останні два календарні місяці, що передували невиплаті позивачу заробітної плати за липень-серпень 2024 року, становила 2 533,61 грн.
Тож заробітна плата позивача за липень 2024 року становила 58 273,03 гривень (2 533,61 х 23 дні), а за серпень 2024 року становила 55 739,42 гривень (2 533,61 х 22 дні) . Всього: 114 012,45 гривень.
Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за липень-серпень 2024 року, без зазначення розміру такої заборгованості, відповідачем не було надано суду ані розрахунку заборгованості по заробітній платі, ані жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача, тож суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за липень 2024 року та серпень 2024 року в розмірі 114 012,45 гривень.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі.
З урахуванням викладеного вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в рішенні суду порядку його виконання про стягнення цієї суми "без відрахування податків та інших обов`язкових платежів", є недоречним.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 3 028 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України,- суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" про стягнення заборгованості по заробітній платі задовільнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати за липень 2024 року в розмірі 58 273,03 гривень та серпень 2024 року в розмірі 55 739,42 гривень, а всього стягнути: 114 012 (сто чотирнадцять тисяч дванадцять) гривень 45 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь держави судовий збір у розмірі 3 028 (трьох тисяч двадцяти восьми) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає, як ВПО, по АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду виготовлений 11 грудня 2025 року.
Суддя: С.А.Янжула.