Справа № 214/2264/25
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

01 квітня 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділення особового рахунку для оплати комунальних послуг та розподіл заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розділити особові рахунки за адресою: АДРЕСА_1 , на два окремих особових рахунки, пропорційно часткам власників, починаючи із січня 2014 року, покласти сплату комунальних послуг за тепло, утримання будинку, світло, газ, водопостачання та водовідведення з листопада 2018 року на відповідача, зобов`язати відповідача внести зміни до особових рахунків, пов`язаних з оплатою комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що остання подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Між тим, усупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем недостатньо викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину.

Така ж позиція зазначена в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За правилами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, указані вимоги позивачем не дотримані з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Між тим, суд зазначає, що нормативно-правовими актами України передбачена можливість вирішення питання розподілу особового рахунку по сплаті витрат за житлово-комунальні послуги в позасудовому порядку.

Так, співвласники у разі бажання упорядкувати свої обов`язки зі сплати комунальних платежів мають право звернутись до підприємств, які надають комунальні послуги, особисто та надати необхідні правовстановлюючі документи для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах та відкриття окремих особових рахунків. Беручи до уваги те, що оплата за надані житлово-комунальні послуги здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Однак, позивач не долучила до позовної заяви доказів, які підтверджують, що вона зверталась з відповідними заявами до організацій, які надають житлово-комунальні послуги, проте отримала відмову, в зв`язку з чим вимушена звернутись до суду.

Разом з тим, позивач зазначає, що між нею та іншим співвласником квартири, тобто відповідачем, відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг та те, що відповідач не йде «на контакт», проте доказів того, що вона зверталась до відповідача з пропозицією дійти згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг та при цьому отримала відмову, позивачем до матеріалів справи також не надано.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що прохальна частина позову має особливо важливе значення при розгляді справи з огляду на застосування принципу диспозитивності розгляду, оскільки є тією формою захисту, яку саме просить позивач у суду, тому вона має бути чітко та конкретизовано сформульована відповідно до суті позову, однак, позовні вимоги, викладені позивачем у поданому позові, є нечіткими і незрозумілими та потребують уточнення, а саме позивачу необхідно уточнити вимогу, щодо розподілу особових рахунків по оплаті комунальних послуг, зокрема вказати номери цих особових рахунків та надавачів послуг тощо.

Крім того, суд зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. 2 ст. 355 ЦК України). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК України).

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

З урахуванням наведених вище положень ЦК України, особа несе витрати по утриманню належного їй нерухомого майна в частині, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності на таке майно та у разі виконання обов`язку по повній сплаті витрат на утримання майна, у такої особи виникне право зворотної вимоги до інших співвласників квартири за вирахуванням тієї частки, яка припадає на нього.

Також судом установлено, що позовна заява не в повному обсязі оплачена судовим збором.

Нормами ч. 4 ст. 177 КПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення до суду з позовом становить 1211 грн. 20 коп.

П. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач заявила три вимоги немайнового характеру, однак до позовної заяви долучила квитанцію про сплату судового збору у сумі 120 грн., не обґрунтувавши при цьому сплаченої суми судового збору саме в такому розмірі.

Отже, позивачу слід доплатити судовий збір за пред`явлені три вимоги немайнового характеру (із розрахунку 1211 грн. 20 коп. х 3) та надати до суду відповідну квитанцію.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, позивач має надати до суду позовну заяву з усунутими недоліками, що зазначені в цій ухвалі.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, що викладені в ухвалі.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.