ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Чернівці Справа № 718/3890/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: Брусницької сільської рада Вижницького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування,

особи, стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Мінів О.І., присяжних Кошман-Ковалик Л.А., Ахтемійчук В.І., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення ОСОБА_1 її опікуном.

В обґрунтування вимог вказував, що ОСОБА_2 є його матір`ю, хворіє, їй встановлено діагноз «Мультиінфактна деменція, F01.1», крім того, вона є інвалідом 2 групи, знаходиться на «Д» обліку й потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується письмовими доказами.

Звернув увагу, що рішенням виконавчого комітету Брусницької сільської ради затверджено висновок №22 від 06.06.2024 року про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над своєю матір`ю ОСОБА_2 , що також підтверджено поданням №08.02-16/667 від 01.07.2024 року.

З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просив заяву задовольнити.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.

Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Брусницьку сільську раду Вижницького району Провадження №22-ц/822/1061/25

Чернівецької області, як орган опіки та піклування, до вирішення питання при призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством.

Строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною становить два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмовив в задоволенні призначення ОСОБА_1 опікуном на його матір`ю, сторона заявника оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке в оскаржуваній частині є незаконним, з неправильною оцінкою судом наявних у справі та досліджених обставин і доказів.

Стверджує, що суд оскаржуваним рішенням не забезпечив реальний захист прав недієздатної ОСОБА_2 та поставив її у безпорадне становище, оскільки ОСОБА_1 є єдиною особою та єдиним сином, який може забезпечити догляд за своєю матір`ю, проживає разом з нею, допомагає їй по господарству та в особистих потребах, турбується про її медичний догляд, харчування, побут, тощо.

Наведеним обставинам було надано оцінку органом опіки та піклування виконавчого комітету Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області та затверджено позитивний висновок про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , встановлено родинні відносини, осіб, які з нею проживають, кому вона найбільше довіряє і з ким їй буде найбільш комфортніше.

Суд першої інстанції протиправно не взяв до уваги докази, надані щодо можливості здійснювати повноваження опікуна відносно матері з боку заявника, а також щодо відсутності інших родичів, які б могли забезпечити таку опіку.

Звернув увагу й на те, що аргумент місцевого суду про неможливість виконання ОСОБА_1 функцій опікуна через його офіційне працевлаштування і наявність групи інвалідності, є помилковим, оскільки такі обставини не заважають ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна.

На підставі наведеного просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції приймаючи рішення в оскаржуваній частині з приводу відмови в задоволенні заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 вказав, що подання органу опіки і піклування Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 27.12.2024 року та від 01.07.2024 року не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме сина ОСОБА_1 , опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подання не містить. Без належного з`ясування залишилося питання про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших родичів першого ступеня спорідненості та наявності у них можливості опікуватися недієздатною особою, також не спростовані сумніви щодо особистих взаємин між заявником та хворою, а наявна у поданні інформація ґрунтується виключно на даних, зазначених заявником.

Також суд вказав, що у поданні не проаналізовано фізичну можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна, враховуючи, що заявник офіційно працевлаштований, із незадовільним станом здоров`я, є інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково, крім того, заявник та мати зареєстровані за різними адресами.

За вказаного суд першої інстанції зазначив, що обґрунтування наданого подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 обмежено виконанням формальних процедур, що свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення його опікуном.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Рішення суду переглядається в оскаржуваній частині.

Матеріалами справи встановлюється, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-10).

У відповідності до довідки №56 від 20.06.2024 року, виданої КНП «Вашківецька лікарня реабілітації та паліативної допомоги з поліклінічним відділенням», ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку у психіатра з діагнозом «F01.1 Мульниінфарктна деменеція», є інвалідом 2 групи, знаходиться на постійному лікуванні та потребує стороннього догляду (а.с.11).

Довідкою Кардіологічної МСЕК серії пов №011964 від 30.04.2009 року підтверджено, що ОСОБА_2 встановлено 2 групу інвалідності довічно (а.с.12).

Згідно висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку №1373 від 31.05.2024 року ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі (а.с.13).

З довідки про склад сім`ї №05-601 від 01.07.2024 року та довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №05-1202 від 27.12.2024 року, виданих ЦНАП Брусницької сільської ради, вбачається, що по АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (дочка) (а.с.14, 40).

Актами обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 №08.01-10/232 від 01.07.2024 року та №08.01-10/415 від 27.12.2024 року Брусницької сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом із сім`єю в газифікованому будинку, умови проживання задовільні, доглядає свою хвору матір ОСОБА_2 , яка проживає в нього без реєстрації і є особою з інвалідністю 2 групи, потребує постійного догляду (а.с.12, 41).

Рішенням виконавчого комітету Брусницької сільської ради №237-06/24 від 06.06.2024 року затверджено висновок №22 про доцільність призначення ОСОБА_1 піклувальником над матір`ю ОСОБА_2 .

У мотивах висновку наведено, що заявник є сином ОСОБА_2 , проживає разом з матір`ю в одному господарстві, здійснює догляд за хворою пенсіонеркою з інвалідністю. Згідно висновку про стан здоров`я може бути піклувальником (а.с.17-19).

Згідно подання Брусницької сільської ради Вижницького району від 27.12.2024 року №08.02-16/1142 опікунська рада при виконавчому комітеті Брусницької сільської ради вважала за доцільне призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_2 її сина ОСОБА_1 (а.с.42).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №829 від 29.05.2025 року ОСОБА_2 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції змішаного (післяінсультного та судинного) генезу. За своїм психічним станом, в силу наявного у неї хронічного психічного захворювання, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що відповідає юридичній категорії «недієздатність». В силу стану психічного здоров`я ОСОБА_2 не може брати особисто участь у розгляді цивільної справи (а.с65-66).

Зі скріншоту Резерв+ встановлюється, що ОСОБА_1 має відстрочку до завершення мобілізації (а.с.85).

Довідкою до акту огляду МСЕК №153781 від 17.12.2021 року ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності (загальне захворювання) безтерміново (а.с.86).

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частина перша-третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).

Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України).

Таким чином, цивільним законодавством диференційовані як суб`єкти так і правові наслідки встановлення над особою опіки або піклування.

Отже, за змістом ст.55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21, від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі №634/1126/23.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп.3.1 Правил опіки та піклування).

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

У матеріалах справи, що розглядається, наявне подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Брусницької сільської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 .

Проте, вказане подання не містить жодної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості виключно заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість ОСОБА_1 бути опікуном над ОСОБА_2 .

Органом опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не досліджувалося питання наявності інших членів сім`ї першого ступеня спорідненості, так і можливість виконання такими особами обов`язків щодо опікунства над ОСОБА_2 , не надано оцінки й з приводу можливості здійснення таких повноважень чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_6 , оскільки зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №829 вказано сімейний стан підекспертної одружена, а також не зазначено інформації про те, чи дійсно заявник є єдиним близьким родичом, який може бути призначений опікуном недієздатної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що подання не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном.

Наведе свідчить про формальний підхід органу опіки та піклування до формування й належного обґрунтування подання, як то вимагає чинне законодавство, що є необхідним суду для вирішення питання з приводу беззаперечного призначення відповідної особи опікуном над недієздатною особою.

Вказівка представника заявника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є єдиною особою та єдиним сином, який забезпечити догляд своїй матері, не заслуговує на увагу. Такі докази заявником повинні були бути подані до суду першої інстанції, а вказані обставини перевірені та покладені в основу висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення саме заявника недієздатної ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в оскаржуваній частині ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що заявник не позбавлений права повторно звернутися до органу опіки та піклування для надання належного висновку про призначення саме його опікуном.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк