Справа № 504/4886/24
Номер провадження 2-др/504/24/25
17.10.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вінської Н.В.,
секретаря судового засідання Коцар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Доброслав заяву представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ "КБ "Глобус" від 01.08.2021 року в розмірі 56 741,40 гривень та судових витрат.
Заочним рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 02.10.2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" заборгованість за Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 01.08.2021 року в розмірі 56 741,40 гривень, та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень.
На адресу Доброславського районного суду Одеської області через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» - Малої В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.
Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтована тим, що позивач у зв`язку з розглядом справи поніс судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З метою підтвердження розміру понесених судових витрат позивачем до позовної заяви були додані копія Договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024; копія довіреності адвоката Прохоренко В.П. на представництво АТ «КБ «Глобус»; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Прохоренко В.П.; копія акту прийому-передачі послуг за Договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024; докази сплати за послуги адвоката. Таким чином, АТ «КБ «Глобус» у зв`язку із поданням позовної заяви поніс витрати на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката у розмірі 6000,00 гривень.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з розглядом питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно доп.1ч.2ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 зазначив: «При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (….).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18.
Крім того, у зазначеній постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 сформульовано такий висновок: «Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21. У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін».
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Суд встановив, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано копію Договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024, укладеного між адвокатом Прохоренко Валерієм Петровичем, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3352 від 29.05.2008 та Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус». Згідно з п. 1.1. Договору № 010224 адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу з питань, що ставляться клієнтом, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього Договору. Види правової допомоги, умови її надання, вартість/фактичні витрати, тощо погоджуються сторонами в цьому Договорі та в Актах приймання-передачі послуг (п. 1.3. Договору № 010224).
З акта прийому-передачі послуг за договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 вбачається, що до складу витрат на правничу допомогу включені витрати на відшкодування витрат на проведення зустрічі з клієнтом, надання консультації в рамках зустрічі та виїзну консультацію (в тому числі транспортні витрати), тобто види послуг, які за своїм змістом є однаковими, а також види витрат, які не підлягають відшкодуванню згідно зі ст. 133, 137 ЦПК України, зокрема: виїзд до клієнта, транспортні витрати на виїзд до клієнта, витрати на телекомунікаційний зв`язок, копіювання та друк документів.
Враховуючи викладене, а також те, що цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнана судом малозначною, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, ціна позову складає 56 741,40 гривень, розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000,00 гривень є неспівмірним із заявленими позовними вимогами та підлягає зменшенню. З урахуванням критерію співмірності судових витрат та складності справи, за вирахуванням витрат, які не підлягають відшкодуванню згідно зі ст. 133, 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 3000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 280-289, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Заяву представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» - Малої Віри Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 504/4886/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя : Вінська Н. В.