Справа №752/2132/25
Провадження № 2/752/3819/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.05.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

про стягнення різниці між належною виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

1.1. Стислий виклад позиції позивача

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрТА СК ВУСО», у якому просить стягнути ПрАТ СК «ВУСО» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в розмірі 24 266,40 грн. та 4 000,00 грн. витрат на здійснення експертного висновку. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

19.05.2025 на адресу суду надійшов відзив ПрАТ СК «ВУСО» на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти заявлених позивачем вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

У відзиві відповідач вказав, що 02.07.2024 на рахунок позивача страховиком було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 42 662,83 грн., а 14.05.2025 відповідачем було доплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 463,01 грн. Таким чином загальна сума страхового відшкодування, яка була виплачена позивачу ПрАТ СК «ВУСО» складає 56 125,84 грн. Саме такий розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ визначено у Звіті № 1749 від 07.05.2025. А тому відповідач вважає, що у повному обсязі виконав свій обов`язок перед потерпілим.

23.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив відповідача на позовну заяву. Позивач вказує, що дійсно 22.05.2025 отримав від страховика суму страхового відшкодування у розмірі 13413,01 грн., а не 13463,01 грн як вказує відповідач. Проте відповідач не навів жодного розрахунку чому саме така сума страхового відшкодування ним доплачена. Натомість позивач вказує, що 17.07.2024 отримав від ПрАТ СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 42 612,83 грн., а не 42 662,83 грн, як вказує відповідач. Позивач вказує, що витрати банківських послуг при перерахуванні грошових коштів не можуть бути покладені на потерпілу особу, такі витрати повинен понести відповідач. Таким чином недоплаченою сумою страхового відшкодування залишається 10 853,39 грн. Крім того страховиком не сплачено 4 000,00 грн. витрат на здійснення експертного висновку. Всупереч п. 34.2. закону, який діяв на час настання страхового випадку, страховик не направив свого представника на місце ДТП, зобов`язавши позивача доставити пошкоджений автомобіль за місцезнаходженням страховика, де транспортний засіб було оглянуто формально. Позивач також вказує, що ТОВ «СОС СЕРВІС» є оцінювачем ПрАТ СК «ВУСО», який оцінив розмір страхового відшкодування на підставі необґрунтованого акту огляду. Доплативши позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 13 413,01 грн. 14.05.2025 ПрАТ СК «ВУСО» фактично визнало неправомірність проведеного у 2024 році розрахунку в частині необґрунтованого заниження страхового відшкодування.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя С.О. Чекулаєв.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 23.01.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.08.2024 у справі №756/9013/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28.06.2024 о 16 год 30 хв ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Богатирській у районі будинку № 42, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом марки «Volrswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3. б), 12.1, 13.1 ПДР.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №215520451, виданого ПрТА СК «ВУСО».

17.07.2024 за результатами розгляду заяви позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 42 612,83 грн.

Проте позивач не погодився із виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування.

З метою самостійного визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який підготував Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , № 758/07-24 від 22.07.2024, дата оцінки 28.06.2024.

Згідно зі Звітом №758/07-24 від 22.07.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку на дату настання ДТП 28.06.2024 становить 66 879,23 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів деталей, на дату настання ДТП 28.06.2024 становить 184 628,43 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість настання події 28.06.2024 становить 58 468,57 грн.

14.05.2025 ПрАТ СК «ВУСО» здійснило доплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 13413,01 грн. згідно проведеного 07.05.2025 ФОП ОСОБА_4 . Звіту №1749 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням КТЗ, дата оцінки 28.06.2024, замовник оцінки ТОВ «СОС Сервіс Україна».

Згідно Звіту №1749 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням КТЗ від 07.05.2025 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 160 874,80 грн з ПДВ; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 65 713,01 грн. з ПДВ; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 56 125,84 грн.

ПрА СК «ВУСО» здійснило 17.07.2024 на рахунок ОСОБА_1 страхову виплату у розмірі 42 612,83 грн, що підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

14.05.2025 ПрАТ СК «ВУСО» здійснило на рахунок позивача страхову виплату у розмірі 13 413,01 грн.

Неналежне виконання свого зобов`язання щодо визначення дійсної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи потягло за собою необхідність у замовленні позивачем проведення перевірки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Volrswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого склала 4 000,00 грн, що було сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_3 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №41 від 15.07.2024.

2.2. Застосовані норми права

Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За положеннями п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції чинній станом на дату настання ДТП), регламентна виплата - страхова виплата (страхове відшкодування), що здійснюється Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) за рахунок коштів централізованим страхових резервних фондів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, ч до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Також відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільн о- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (надалі Закон України № 1961-IV) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Розподіл обов`язку з відшкодування шкоди, у разі наявності вини заподіювала шкоди, розподіляється між страховою компанією (МТСБУ) в межах ліміту страхової суми, зоподіювачем шкоди у разі перевищення лімітів страхової виплати, та роботодавцем, у разі якщо шкоди завдано працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків і розмір такої шкоди перевищує ліміт страхової суми.

Згідно примітки ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України, частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

У ході розгляду справи судом встановлено, що ПрАТ СК «ВУСО» виплатило 17.07.2024 позивачу страхове відшкодування у розмірі 42 612,83 грн, а 14.05.2025 доплатило невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 13 413,01 грн.

Доплату розміру страхового відшкодування було здійснено страховиком на підставі проведеного 07.05.2025 ФОП ОСОБА_4 . Звіту №1749 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням КТЗ, дата оцінки 28.06.2024, замовник оцінки ТОВ «СОС Сервіс Україна», яким визначено, що розмір відновлювального ремонту КТЗ марки «Citroen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу без ПДВ складає 56 125,84 грн.

Однак, визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті позивачу страховиком, суд бере до уваги наданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Volrswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , №758/07-24 від 22.07.2024, дата оцінки 28.06.2024, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який особисто оглянув автомобіль та робив фотофіксацію пошкоджень за допомогою цифрового фотоапарату.

Натомість наданий відповідачем звіт №1749 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням КТЗ, дата оцінки 28.06.2024, замовник оцінки ТОВ «СОС Сервіс Україна», складений 07.05.2025 ФОП ОСОБА_4 , суд вважає неналежним доказом на підтвердження визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, оскільки такий звіт складено без огляду автомобіля, на підставі попередньо складеного акту огляду транспортного засобу.

Заперечуючи проти визначеного матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у наданому позивачем звіті оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,належних доказів на спростування цих висновків суду не надало. Відповідного клопотання про призначення у справі експертизи з метою спростування цієї суми збитку не заявляло.

Таким чином, невиплаченим страховим відшкодуванням залишилось 2 442,73 грн, оскільки зі Звітом №758/07-24 від 22.07.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану настання події 28.06.2024 становить 58 468,57 грн. (58 468,57 грн. (вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу) - 56025,84 грн.(виплачене страхове відшкодування у неповному розмірі) = 2 442,73 грн).

Утім станом на дату подання даної позовної заяви відповідачем на користь позивача так і не було здійснено виплату частини страхового відшкодування у належному розмірі, а саме не доплачено 2442,73 грн.

Разом з тим, позивач помилково обраховує, що сума страхового відшкодування підлягає виплаті страховиком, виходячи із суми матеріального збитку на дату настання ДТП 28.06.2024, що становить 66 879,23 грн., оскільки у страховика згідно наведених вище норм закону виник обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі розміру відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу зменшеного на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість настання події 28.06.2024, що у даному випадку становить 58 468,57 грн.

Отже, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі залишку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 2442,73 грн.

При цьому суд зазначає, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у повному обсязі, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таке відшкодування шкоди здійснюється особою, яка її завдала.

3. Висновки суду

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, часткову сплату страховиком невиплаченого страхового відшкодування під час розгляду справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та наявності законних підстав для стягнення з ПрАТ СК «ВУСО» на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 2442,73 грн.

4.Судові витрати

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на проведення висновку щодо оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «Volrswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , №758/07-24, проведеного ФОП ОСОБА_3 , у розмірі 4 000,00 грн.

Згідно із ч. 3, 6 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Суд враховує позицію постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, відповідно до якої сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Оскільки судом при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача взято до уваги Висновок наданий позивачем, тому з ПрА СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 4 000,00 грн понесених позивачем витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку транспортного засобу, що підтверджується квитанцією №41 від 15.07.2024.

Оскільки особи з інвалідністю ІІ групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, а тому при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з ПрАТ СК «ВУСО « на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення різниці між належною виплатою страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 2442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 73 копійки та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на проведення висновку щодо оцінки вартості матеріального збитку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Чекулаєв