УХВАЛА

08 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 761/33294/25

провадження № 61-14869ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн на користь держави. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

17 листопада 2025 року постановою Київського апеляційного суду ОСОБА_1 поновлено строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року залишено без змін.

26 листопада 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду

м. Києва від 28 серпня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 листопада 2025 року, в якій просить їх скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення в справі «Кромбах проти Франції», заява № 29731/96,

від 13 лютого 2001 року).

Водночас складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення в справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно зі статтею 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 124 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 294 КУпАП передбачено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Отже, обмеження права на касаційне оскарження судового рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справах про адміністративні правопорушення, встановлене в статті 294 КУпАП, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 130 КУпАП, не належать до юрисдикції цивільних судів.

Враховуючи наведене, судове рішення, постановлене у справі про адміністративні правопорушення в порядку, передбаченому КУпАП, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

В ухвалах від 23 січня 2025 року в справі № 274/922/24 (провадження № 61-316ск25), від 29 серпня 2025 року в справі № 718/2839/22 (провадження № 61-10622ск25),

від 03 жовтня 2025 року в справі № 761/1503/25 (провадження № 61-12182ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження в справі, з огляду на те, що судові рішення, постановлені в справі про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому КУпАП, не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська