Справа № 464/4130/23
пр.№ 2/464/493/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., секретар судового засідання Андрушків В.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно, за участі представників учасників справи: позивача та третьої особи адвоката Рождественської Л.П., відповідача адвокат Шишка О.М.

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить визнати об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м згідно з свідоцтвом про право власності від 06 квітня 2011 року № НОМЕР_1 її особистою приватною власністю.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою судді від 26 червня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року відмовлено у заяві відповідача про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою від 13 жовтня 2023 року суд закрив підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі № 464/6801/23, а за заявою позивача ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні при розгляді справи по суті позивач з представником, який одночасно представляє третю особу, позов підтримали та просять задоволити, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача як у судовому засіданні, так і відповідно до письмової заяви довірителя - відповідача від 14 серпня 2025 року позовні вимоги беззастережно визнав та просить позов задоволити.

У судове засідання 09 грудня 2025 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи цивільно-правовий спір про визнання квартири особистою приватною власністю позивача, суд дійшов наступного висновку.

У ст.392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При застосуванні норм права у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України суд ураховує сформовану позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, де суд виснував, що зі змісту ст.392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Як регламентовано ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Сторонами визнано, що під час перебування у шлюбі у 14 грудня 2004 року позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору дарування у дар отримано набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 80,1 кв.м, що у силу приписів ст.57 СК України є її особистою приватною власністю.

Надалі на підставі заяви власника позивача оформлено право власності на дану квартиру загальною площею 81,3 кв.м, що підтверджується наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради за № 613-Ж-С від 06 квітня 2011 року та свідоцтвом про право власності від 06 квітня 2011 року за № НОМЕР_1 . Речове право зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 листопада 2022 року, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд констатує, що оформлення права власності на квартиру з підстав збільшення площі на 1,2 кв.м не впливає на правовий режим особистої приватної власності.

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. постановою від 13 червня 2023 року відмовлено позивачу у посвідченні договору купівлі-продажу квартири з підстав відсутності згоди другого з подружжя, так як нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд має виходити з того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 362/6725/18.

З урахуванням, що позивач просить визнати квартиру як об`єкт нерухомого майна особистою приватною власністю з метою реалізації прав власника, а відповідач з такими вимогами безумовно погоджується, суд вважає необхідним задоволити вимоги позивача. Таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав сумніватися у волевиявленні сторін немає.

Відомості, які б спростовували висновок суду чи доводили протилежне, відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Визнати об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м згідно зі свідоцтвом про право власності від 06 квітня 2011 року № НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО