Справа № 495/436/25
№ провадження 2/495/616/2025
УХВАЛА

Про відмову у задоволенні клопотання

"10" грудня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря П`єлик Д.О.

Справа № 495/436/25

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

представника позивача адвоката Цупка К.Д. в режимі відео конференції,

представника відповідача адвоката Бондаренко Г.Є.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

09 липня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Цупка К.Д., про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, без розгляду, у зв`язку з пропуском процесуального строку для пред`явлення зустрічного позову.

У мотивування клопотання представник відповідача зазначає, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2025 по справі № 495/436/25 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено право на подачу в той самий строк зустрічного позову.

Разом з тим, відзив на позовну заяву у справі № 495/436/25 подано 01.05.2025, при цьому зустрічний позов у даній справі відповідачем не пред`являвся.

Будучи обізнаним у відкритті 24.01.2025 загального позовного провадження у цивільній справі № 495/436/25, порушуючи процесуальні строки, встановлені для звернення з зустрічним позовом, 21.03.2025, за спливом двох місяців, ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою про поділ спільного сумісного майна.

При цьому вказана позовна заява містить всі ознаки зустрічного позову в первісній цивільній справі.

Таким чином, вважає, що зміна зустрічного позову в цивільній справі № 495/436/25 на окрему позовну заяву у цивільній справі № 495/1940/25 здійснена лише з метою штучного продовження процесуальних строків, що може кваліфікуватись як зловживання процесуальними правами.

У судовому засіданні представник відповідача своє клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечувала.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Водночас, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

З матеріалів справи встановлено, що 24 січня 2025 року ухвалою судді Анісімової Н.Д. прийнято до розгляду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, та відкрито по справі загальне позовне провадження.

Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Роз`яснено відповідачу право на пред`явлення зустрічного позову у той самий строк.

29 квітня 2025 року ухвалою судді Прийомової О.Ю. справа прийнята до провадження судді та призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Дійсно, 01 травня 2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 по справі № 495/436/25, зустрічний позов не надходив.

Разом з тим, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, яка 27 березня 2025 року прийнята до розгляду суддею Топаловою А.Л., по справі призначено загальне позовне провадження.

03 листопада 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області об`єднано в одне провадження цивільну справу №495/436/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності із цивільною справою №495/1940/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, надавши загальний номер справі 495/436/25, провадження № 2/495/616/2025.

Суд звертає увагу, що однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність, згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Принцип диспозитивності характеризує процесуальне становище не лише позивача, але й відповідача, та виражає ідею, згідно якої учасники справи можуть самостійно обирати способи здійснення своїх процесуальних прав з метою захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, відповідач самостійно вирішує подавати зустрічний позов чи звернутися з окремою позовною заявою до суду.

Зазначене випливає і з аналізу ст. 193 ЦПК України, згідно з якою відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Тобто, на переконання суду, звернення особи з позовом до суду не може вваажатися зловживанням правом. Більше того, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказане здійснено виключно з метою штучного затягування процесуальних строків, представником відповідача не надано.

Враховуючи викладене, керуючись принципами верховенства права, диспозитивності, з урахуванням того, що звернення до суду із позовом, так само як і звернення із зустрічним позовом є правом сторони цивільного процесу, а не обов`язком, ніхто не може бути примушений до реалізації процесуальних прав у спосіб, що не відповідає його внутрішній волі, судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання ОСОБА_2 процесуальними правами, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 193, 260-261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна шляхом визнання права власності, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 11 грудня 2025 року.

Суддя: