КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/16234/24

номер провадження №22-ц/824/13581/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року /суддя Гринчак О.І./

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через представника - ОСОБА_3 звернулися до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , в якій просять суд: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти у сумі 70222,14 грн; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у сумі 35111,07 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в сумі 56666,66 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 977,39 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 28333,34 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 977,39 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. /т. 2 а.с.30-40/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення у частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів в рахунок оплати за комунальні платежі в сумі 15 333,21 грн. скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи. Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, що ОСОБА_4 отримав кошти на оплату комунальних послуг у сумі 15 333,21 грн. Посилався на акт приймання-передачі квартири, у якому відповідач власноручно здійснив записи про отримання коштів, визнання відповідачем факту отримання коштів. В ході судового розгляду відповідач не заперечував факт отримання ним коштів в рахунок оплати комунальних платежів, хоча стверджував, що за домовленістю з ОСОБА_2 він мав перераховувати орендні кошти ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 мала самостійно проводити оплату комунальних послуг. Не враховано також і нотаріальна заява третьої особи ОСОБА_5 , яка чітко вказує суми коштів, переданих відповідачу як в якості оренди, так і в якості оплати комунальних послуг. Квитанції про сплату комунальних послуг, які підтверджують, що всі платежі, включно з погашенням заборгованості, здійснювала ОСОБА_2 . Отже, відповідач зобов`язаний повернути позивачам безпідставно отримані ним кошти як в рахунок орендних платежів, так і кошти, отримані для сплати за комунальні послуги, оскільки він розпорядився майном позивачів на власний розсуд і здав його в оренду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 також звернувся з апеляційною скаргою, просив рішення суду скасувати, відмовивши у вимогах позову у повному обсязі. Апелянт вважає рішення незаконним, несправедливим, необґрунтованим. Суд порушив принцип змагальності (ст. 12 ЦПК України) та рівності сторін, розглянув справу упереджено. Суд безпідставно задовольнив клопотання позивачок про приєднання доказів з порушенням ст. 83 ЦПК України. Докази позивачок- нотаріальна заява третьої особи, недопустимі. Суд не врахував добровільну передачу ключів від квартири та усну домовленість про оренду. Позивачки знали про здачу квартири в оренду. Грошові кошти перераховувались на картку ОСОБА_1 на утримання дітей. У діях позивачок є порушення принципу добросовісності. Вказував на домовленість позивачок з третьою особою, яка систематично ігнорувала виклики до суду. Вказував, що рішення прийнято з порушенням процесуальних прав відповідача та неправильним застосуванням ст. 1212 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу позивачок. Він просив залишити її без задоволення. Повторно наголошував на тому, що клопотання представника позивачок про приєднання додаткових доказів задоволено з порушенням ст. 83 ЦПК України. Докази сплати комунальних послуг недопустимі, оскільки подані з порушенням порядку. Нотаріально посвідчена заява третьої особи не є доказом відповідно до ст. 76 ЦПК України. Задоволення клопотання про приєднання доказів на стадії завершення розгляду справи порушує принцип змагальності.

Третя особа ОСОБА_5 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином. Відзивів на апеляційні скарги до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що

апеляційні скарги підлягають відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивачки ОСОБА_2 (2/3 частки) та ОСОБА_1 (1/3 частки) є співвласницями квартири АДРЕСА_1 . 07.01.2024 відповідач ОСОБА_4 уклав від імені ОСОБА_2 договір найму (оренди) цієї квартири з ОСОБА_5 . За період січень-травень 2024 року за оренду квартири третьою особою передано відповідачу 85 000 грн, що підтверджується розписками, банківськими переказами та нотаріальною заявою третьої особи. Оплату комунальних послуг здійснювала ОСОБА_2 . Доказів отримання відповідачем окремих коштів на комунальні послуги (15 333,21 грн) матеріали справи не містять.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст.ст. 319, 321, 383, 1212-1214 ЦК України про те, що власник має право розпоряджатися майном. Право власності є непорушним. Безпідставне набуття майна виникає за відсутності правової підстави. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно чи відшкодувати його вартість.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідач без достатньої правової підстави отримав кошти за рахунок позивачок на суму отриманої орендної плати (85 000 грн), розподілену пропорційно часткам власності. У стягненні додаткових коштів на комунальні послуги відмовлено через відсутність доказів їх отримання відповідачем.

Доводи апеляційної скарги представника позивачок про необхідність стягнення коштів на комунальні послуги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Нотаріальна заява третьої особи та розписка в акті приймання-передачі квартири підтверджують лише отримання орендної плати. Вони не вказують на окремі суми на комунальні послуги. Відповідач не визнавав факт отримання таких окремих коштів. Позивачки не надали банківських документів чи інших доказів їх передачі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, безпідставне набуття майна виникає лише за відсутності правової підстави. Понесення витрат за комунальні послуги не є підставою для застосування ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Суд першої інстанції правильно застосував ст. 76 ЦПК України. Нотаріальна заява сама по собі не є достатнім доказом без підтвердження іншими засобами. Отже, висновок суду про відмову в цій частині є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача про наявність домовленості з ОСОБА_2 , добровільну передачу ключів, перерахування коштів на утримання дітей, недобросовісність поведінки також не заслуговують на увагу. Перерахування на картку ОСОБА_1 не охоплюють повну суму отриманої орендної плати. Вони не містять відповідного призначення платежу. Домовленість про здачу квартири в оренду та розпорядження коштами не підтверджена доказами. Отже, договір оренди укладено без повноважень від власниць.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана його повернути.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянтів і не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: