ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 638/17380/19

провадження № 61-9076св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Зудер`янц Вікторія Вікторівна, про розподіл судових витрат у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Історія справи

У листопаді 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Приватні інвестиції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого

2023 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» задоволено. Визнано за

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 21 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасовою Н. А., зареєстрованим в реєстрі за № 1826, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , стосовно іпотечного майна - квартири

АДРЕСА_1 . Звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 21 серпня 2008 року, а саме: на квартиру

АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку примусового виконання рішення, в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № А020196 (Ф2329/08-08) у розмірі 147 250,15 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у сумі 4 405 грн з кожного. Зупинено виконання постанови суду у частині реалізації предмета іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення.

Постановою Верховного Суду від 13 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року змінено. У задоволенні позову ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з мотивів, викладених у цій постанови. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

16 липня 2025 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня

2025 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2025 року поновленоТОВ «ФК «Приватні інвестиції» строк на касаційне оскарженняпостанови Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, відкрито касаційне провадження у справі

№ 638/17380/19.

22 вересня 2025 року ОСОБА_2 , від імені якого діє Зудер`янц В. В., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року касаційну скаргу

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року, з урахуванням змін, внесених за результатами апеляційного перегляду справи, та постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року залишено без змін.

Короткий зміст клопотання про розподіл судових витрат

15 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Зудер'янц В. В., про розподіл судових витрат, а саме стягнення з позивача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді касаційної інстанції, у розмірі 20 000,00 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції до клопотання додано договір про надання правничої допомоги від 29 лютого 2024 року, додаткову угоду до нього від 19 вересня

2025 року та квитанцію від 19 вересня 2025 року на суму 20 000,00 грн.

Короткий зміст заперечень проти клопотання про розподіл судових витрат

21 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду свої заперечення проти клопотання ОСОБА_2 про розподіл судових витрат. Зазначає, що відповідач не вказував у відзиві на касаційну скаргу попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, договір про надання правничої допомоги від 29 лютого

2024 року не містить інформації про обсяг послуг адвоката та розмір оплати за такі послуги. Крім того, вважає, що заявлений ОСОБА_2 розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, кількістю підготовлених адвокатом процесуальних документів та часом, витраченим на їх підготовку. Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн вважає розумним та таким, що відображає реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Позиція Верховного Суду

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Зудер'янц В. В., про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Професійну правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 638/17380/19 ОСОБА_2 надавала адвокат Зудер'янц В. В., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1176077, виданого 04 березня 2024 року відповідно до договору про надання правової допомоги від 29 лютого 2024 року.

У поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діяла адвокат Зудер'янц В. В., зазначав про те, що витрати на правничу допомогу, які він очікує понести під час касаційного провадження, складають 20 000,00 грн. Повідомив, що остаточний розрахунок таких витрат буде надано суду та позивачу.

У день ухвалення Верховним Судом судового рішення по суті спору, ОСОБА_2 подав до Верховного Суду клопотання про розподіл судових витрат, разом із доказами їх понесення. Зокрема, згідно з додатковою угодою від 19 вересня

2025 року до договору про надання правничої допомоги від 29 лютого 2024 року, сума гонорару адвоката є фіксованою та складає 20 000,00 грн, за послуги з: опрацювання постанови Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у справі № 638/17380/19; складання відзиву на касаційну скаргу та відповідних клопотань; участь адвоката в касаційному провадженні у справі № 638/17380/19; аналіз правових висновків Верховного Суду та інтеграція їх у відзив на касаційну скаргу. Вказана сума сплачена відповідно до квитанції від 19 вересня 2025 року.

Оцінюючи обґрунтованість заявленого відповідачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу за результатами перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів ураховує наступне.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду

від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Крім того, відсутні правові підстави для розподілу в порядку статті 141 ЦПК України витрат на підготовку заяви про розподіл судових витрат, з огляду на те, що такі витрати не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду

від 31 серпня 2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткових постановах ВС від 05 липня 2022 року у справі № 910/10507/21, від 23 серпня 2022 року у справі № 909/328/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 922/4022/20,

від 25 липня 2023 року у справі № 914/4092/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, від 06 вересня 2023 року у справі № 914/131/22, від 14 вересня 2023 року у справі № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22.

Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер і обсяг наданих послуг, участь адвоката відповідача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, підготовка зазначеним адвокатом письмових пояснень щодо апеляційної скарги ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», заяви про застосування правових висновків Верховного Суду, зокрема щодо пропуску позовної давності, що свідчить про її обізнаність з правовою проблематикою у справі та релевантними висновками Верховного Суду, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, реально витрачений час на складання відзиву на касаційну скаргу, заперечення позивача щодо розміру заявлених до відшкодування судових витрат, а також необхідність дотримання критеріїв розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині клопотання є необґрунтованим.

З огляду на наведене, клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Зудер`янц В. В., про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 141, 259, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Зудер`янц Вікторія Вікторівна, про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович