Справа № 307/2980/25
Провадження № 2-о/307/65/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника заявника Панфілова П.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Панфілов Павло Генадійович, звернулася до суду з заявою, де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті. В заяві представник зазначив, що заявниця ОСОБА_2 , 16 листопада 1995 році заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 16 листопада 1995 року. Від даного шлюбу у пологовому відділенні Тячівської районної лікарні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася двійня. Перша дитина, чоловічої статі - самовільний викидень народився живим, вагою 900 грам. Знаходився на 11 етапі виходжування недоношених та був виписаний живим 16 березня 2002 року з вагою 1800 грам, про що свідчить запис у журналі реєстрації неонатологічного відділення Тячівської районної лікарні згідно відповіді №520/01-20 від 17 липня 2025 року КНП «Тячівська районна лікарня». Друга дитина чоловічої статі народилася мертвонародженою з діагнозом: пізній самовільний викидень з вагою 600 грам, запис про що є в журналі патагоанатомічного відділення Тячівської районної лікарні, що підтверджується відповіддю №520/01 20 від 17 липня 2025 року КНП «Тячівська районна лікарня». Факт народження дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 березня 2002 року зареєстровано у виконавчому комітеті Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Однак, як заявницею було вже зазначено, дитина народилася недоношеною та хворобливою і в короткий період часу після виписки з лікарні стан здоров`я сина знову погіршився, і заявниця з чоловіком знову змушені були доставити його до Тячівської районної лікарні, де не дивлячись на всі зусилля лікарів ІНФОРМАЦІЯ_3 син заявниці ОСОБА_4 помер. Заявниці було видано лікарське свідоцтво про смерть, а також наскільки пам`ятає проводився і паталого-анатомічний розтин. У подальшому син ОСОБА_4 був похований на кладовищі свято Петро-Павлівського храму с. Вишоватий, Тячівського району, Закарпатської області, про що свідчить довідка видана настоятелем протоієреєм ОСОБА_5 . Через важкий психо-емоційний стан пов`язаний з пологами та смертю обох дітей, ні заявниця, а ні її покійний чоловік не подали документів для видачі свідоцтва про смерть сина ОСОБА_4 до виконавчого комітету Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ні в органи ДРАЦСу. Дату, місце та обставини смерті ОСОБА_4 , можуть підтвердити свідки, а саме сусіди, які також були присутні під час його поховання: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Згодом, з метою реалізації своїх спадкових прав після смерті чоловіка, заявниця звернулася до нотаріуса, де їй було роз`яснено про необхідність пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть як чоловіка так і сина ОСОБА_4 . Відтак, для отримання інформації щодо наявності актового запису про смерть сина та відповідного свідоцтва, представник звернувся до Тячівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до відповіді № 99/25 від 30 липня 2025 року згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану, актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не знайдено. Оскільки, у встановленому законом порядку, через відсутність відповідного актового запису, заявниця не може отримати свідоцтво про смерть сина, тому змушена звернутись до суду з вказаною заявою. Стосовно мети встановлення факту смерті її сина, вважає за необхідне зазначити, що встановлення такого факту не породжує одиничні правові наслідки, а є підставою припинення цивільної правоздатності фізичної особи, яке пов`язано з моментом її смерті. На підставі встановленого факту смерті особи, орган ДРАЦС проводить реєстрацію смерті цієї особи, що в подальшому дозволить їй отримати свідоцтво про смерть сина. Враховуючи наведене, просить встановити факт, що має юридичне значення - факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особи чоловічої статі, громадянина України, дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті: Україна, Закарпатська область, Тячівський район, село Терново, Тернівської старостівського округу, Нересницької об`єднаної територіальної громади та внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян інформацію щодо актового запису про вказану смерть.

19 серпня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження, а також запропоновано заінтересованій особі подати письмові пояснення.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року витребувано з КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області інформацію: чи видавалося лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер у період з березня по травень 2002 року, або у інший час; якщо так, то додатково надати належним чином засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2025 року заяву представника заявника Панфілова П.Г. про виклик свідків задоволено та викликано для допиту у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву в повному обсязі та просив заяву задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що у заявниці народилося двоє дітей, точної дати народження вона не пригадує. Один хлопчик помер, а інший народився живим. Згодом дитину привезли додому, проте він захворів і тоді заявниця відвезла сина у лікарню в м. Тячів. У лікарні дитина і померла. Вона була присутня на похованні сина заявниці, який помер приблизно через два місяці після народження.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона проживає по сусідству із заявницею та була присутньою на кладовищі на похованні маленької дитини - сина заявниці ОСОБА_4 та її відомо, де знаходиться його могила. Це було весною 2002 року. Також їй відомо, що одна дитина померла одразу, оскільки була недоношена.

Представник заінтересованої особи Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просила розглянути заяву без участі представника. Зазначила, що щодо вирішення заяви покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між заявницею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб 16 листопада 1995 року у виконкомі Нересницької сільради Тячівського району Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14).

Із витягу №1 від 26 червня 2025 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 08 липня 2024 року виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті - Донецька область, Бахмутський район, с. Веселе, про що складено відповідний актовий запис за № 146 (а.с.19).

Із відповіді КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області №520/01-20 від 17 липня 2025 року адресованої адвокату П.Панфілову вбачається, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 , народила ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому відділенні двійню. Друга дитина, чоловічої статі - мертвонароджений з діагнозом: Пізній самовільний викидень з вагою 600 грам, запис про що є в журналі паталогоанатомічного відділення. Перша дитина, чоловічої статі також самовільний викидень народився живим, вагою 900 грам. Знаходився на 11 етапі виходжування недоношених та був виписаний живим 16 березня 2002 року з вагою 1800 грам, про що свідчить запис в журналі реєстрації неонатологічного відділення. Медична картка стаціонарного хворого, хворого, а також інша медична документація, яка б підтверджувала смерть першої дитини в лікарні відсутні з невстановлених причин. Не виключено, що такі могли бути знищені під час повені 2002 року (а.с.21).

Зігдно відповіді Тячівського відділу ДРАЦС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №545/31.7-22 від 31 липня 2025 року адресованої адвокату П.Панфілову вбачається, що актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану, не знайдено (а.с.23).

Відповідно до довідки настоятеля храму ОСОБА_9 відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно похований на кладовищі Свято Петро-Павлівського храму с. Вишоватий Тячівського району Закарпатської області (а.с.24-25).

Із відповіді Тернівського старостинського округу №4 Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області №06/4-22 від 22 серпня 2025 року адресованої адвокату П.Панфілову вбачається, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 дійсно народила дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить запис в книзі про народження дітей за №22 від 18 березня 2002 року, з відміткою що дитинка померла (а.с.32-34).

З листа КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області №976/01-20 від 18 листопада 2025 року наданого на виконання ухвали суду від 29 жовтня 2025 на вбачається, що врайонній лікарні відсутні дані про смерть ОСОБА_4 у період з березня по травень 2002 року, а тому неможливо підтвердити документально про видачу лікарського свідоцтва про його смерть та надати його копію. Окрім того, в ході перевірки по даному факту встановлено, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому відділенні двійню. Друга дитина, чоловічої статі мертвонароджений з діагнозом: Пізній самовільний викидень з вагою 600 грам, запис про що є в журналі паталогоанатомічного відділення. Перша дитина, чоловічої статі - також самовільний викидень народився живим, вагою 900 грам. Знаходився на 11 етапі виходжування недоношених та був виписаний живим 16 березня 2002 року з вагою 1800 грам, про що свідчить запис в журналі реєстрації неонатологічного відділення. Медична картка стаціонарного хворого, а також інша медична документація, яка б підтверджувала смерть першої дитини в лікарні відсутні з невстановлених причин. Зі слів медичних працівників, які працювали в 2002 році архів лікарні, який знаходився в підвальному приміщенні був частково затоплений паводком, у зв`язку з чим частина медичної документації була втрачена (а.с.63).

Із відповіді Тячівського управління соціального захисту населення Тячівської РДА №292 від 01 грудня 2025 року адресованої адвокату П.Панфілову вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 не перебувала на обліку та не отримувала жодного виду державної допомоги станом на 30 червня 2025 року (а.с.70).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Згідно з положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року (справа № 478/1072/21).

Тобто, встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о); рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно роз`яснень в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо заявник доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

За приписами ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання щодо оцінки доказів має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. 76, 77 ЦПК України).

Зокрема, належними, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Крім того, докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України), а також достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Після ретельного аналізу наданих доказів, суд дійшов висновку про недостатність представлених заявницею та її представником документів для встановлення факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, лист-відповідь Тернівського старостинського округу №4 Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області №06/4-22 від 22 серпня 2025 року не є достатнім доказом для підтвердження цього факту, оскільки дана відповідь видана на підставі книги народжень дітей з 1963 по 2008 рік, проте з копії даної книги не вбачається, що ОСОБА_4 помер та відсутня інформація про дату смерті.

Крім того, довідка настоятеля храму ОСОБА_9 також не є достатнім доказом, адже видана більше, ніж через 20 років після зазначеної дати смерті особи, та в ній відсутня інформація щодо первинних документів, на підставі яких підтверджується факт поховання ОСОБА_4 .

Також, фотокартку з написом: « ОСОБА_4 н. ІНФОРМАЦІЯ_7, п. ІНФОРМАЦІЯ_8» на могилі, суд не вважає належним доказом смерті дитини.

Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд оцінює критично та не може прийняти до уваги, оскільки такі не є достатніми та належними, на підставі яких можна дійти висновку, що саме син заявниці ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки свідки не називають конкретну дату смерті особи.

Суду не надано інших доказів, які б вказували на факт смерті особи (дозвіл на поховання, витяг з книги реєстрації поховання померлих, документи медичних установ, сільської ради, документи на підтвердження понесених витрати по похованню з відповідних ритуальних служб тощо).

Окремо суд вказує і про те, що заявницею не надано належних доказів відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті ОСОБА_4 , адже лише за відмови останніх можливо встановлювати факт смерті в судовому порядку, що стверджується прямою вказівкою п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Відтак, надані заявницею та ї представником докази у своїй сукупності є недостатніми для доведення обставин, які вірогідно свідчать про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у точно визначений час та місці, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області.

Отже, суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності дійшов висновку про відсутність достовірних доказів, достатніх для встановлення факту смерті.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , де заінтересована особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту смерті - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Нереснська, 2, Тячівського району, Закарпатської області, .

Повний текст рішення суду складено 16 грудня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк