Справа № 137/588/25
Провадження № 22-ц/801/2461/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 137/588/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року, ухвалене суддею Желіховським В.М. в селищі Літин, повне рішення складено 25 вересня 2025 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №102962245 від 22 жовтня 2023 року в розмірі 43 360,50 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначило, що 22 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Міолан») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102962245, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено.

26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №102962245 від 22 жовтня 2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року заборгованість відповідача становить 43 360,50 грн, з яких: 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 33 160,50 грн заборгованість за нарахованими процентами; 1 200 грн заборгованість за комісією.

Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102962245 від 22.10.2023 року в розмірі 43 360,50 грн, а також відшкодування судових витрат в сумі 2 422,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У скарзі зазначає, що розмір заборгованості за кредитним договором є недоведеним позивачем, тому у суду буди відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи. Заборгованість за процентами не є деталізовано і її розмір становить понад п`ятдесят відсотків від суми кредиту, що в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та підставою для відмови судом у стягнення таких компенсацій та відсотків. З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ухвала суду від 30 липня 2025 року про витребування доказів є незаконною та суперечить вимогам ЦПК України, а тому заперечення на неї включаються до апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 22 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №102962245, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4 договорі та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

У п.1.2 договору зазначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 12 000 гривень.

Кредит надається загальним строком на 105 календарних днів з 22 жовтня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06 листопада 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04 лютого 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2).

Відповідно до п. 1.4 договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06 листопада 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 04 лютого 2024 року (останнього дня строку кредитування).

Пункт 1.5 договору визначає, що загальні витрати позичальника за пільговий період складають 4 170 гривень в грошовому виразі та 141762,00 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 41 97000 грн в грошовому виразі та 18515,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 16 170 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 53 970 гривень.

Комісія за надання кредиту становить 1 200,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 договору).

Пунктом 1.5.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2 970,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Пунктом 1.5.3 договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 37 800,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.

Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п.1.6 договору).

Згідно з п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 516874*46.

Відповідно до п. 2.2.1 та 2.2.3 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.3 договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору.

Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартною ставки, то після завершення пільгового періоду з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду прожовують нараховуватися за стандартною ставкою згідно п.1.5.3 договору.

Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації договору (а.с.8-18).

Додатками до вказаного договору є: Графік платежів за договором про споживчий кредит №102962245 від 22 жовтня 2023 року (Додаток №1); заява на отримання кредиту №102962245 від 22 жовтня 2023 року (Додаток №2); додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (Додаток №3) (а.с.19-21).

Вказані документи підписані ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором «573519».

Анкета-заява на кредит №№102962245 від 22 жовтня 2023 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан» (а.с. 23-24).

Факт надання ОСОБА_1 коштів за вказаним договором у розмірі 12 000 гривень підтверджується платіжним дорученням №74972285 від 22 жовтня 2023 року (а.с.25).

26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» відступило новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с.30-39).

Також 26 березня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с.40).

Факт сплати 26 березня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів на рахунок ТОВ «Мілоан» за договором про відступлення права вимоги підтверджується копією платіжної інструкції №407 (а.с.43).

26 березня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 із претензією з приводу повернення боргу (а.с.45).

04 лютого 2025 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали додаткову угоду №1 до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року, яким внесено зміни у форму реєстру боржників та викладено його в новій редакції (а.с.41).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 04 лютого 2025 року до вказаного договору факторингу, до позивача відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102962245 від 22 жовтня 2023 року на загальну суму 43 360,50 грн: 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 33 160,50 грн заборгованість за процентами; 1 200 грн заборгованість за комісією (а.с.44).

Як вбачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором №102962245 від 22 жовтня 2023 року, сума залишку ОСОБА_1 за кредитом становить у загальному 43 360,50 грн: 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 33 160,50 грн заборгованість за процентами; 1 200 грн заборгованість за комісією (а.с.29).

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладеного договору про споживчий кредит №102962245 від 22 жовтня 2023 року, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконані, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Кредитний договір, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення прав вимоги у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач обґрунтував та довів відповідними доказами розмір заборгованості, а позичальник у свою чергу факту належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором не довів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що позивачем не надано пояснень щодо суми заборгованості, зокрема щодо нарахування заборгованості за відсотками. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом не містять обов`язкового реквізиту такого документу, а саме дати документу, а первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення позивачем не надано.

Встановлено, що на виконання умов укладеного 22 жовтня 2023 року кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 кошти в розмірі 12 000 гривень, що ним не заперечується.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором визначена станом на 03 березня 2024 року і в загальному становить 43 360,50 грн: 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 33 160,50 грн заборгованість за нарахованими процентами; 1 200 грн заборгованість за комісією.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.26-29).

У відомості зазначено детальні складові заборгованості, в тому числі розмір нарахованих процентів та пункти договору, на підставі яких вони нараховувалися, а також розмір сплачених платежів.

Тобто ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтував розмір заборгованості.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт наявності у нього заборгованості і не аналізує надані позивачем докази на підтвердження розміру заборгованості та її складових, не співставляє розрахунок із умовами укладеного ним договору.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У цій справі ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір заборгованості не спростував.

При цьому, ОСОБА_1 до апеляційної скарги включив заперечення на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 30 липня 2025 року про витребування доказів, оскільки вважає, що позивачем з порушенням встановленого ЦПК України порядку подано клопотання про витребування доказів не разом із позовною заявою.

Встановлено, що звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало всі наявні у нього докази, в тому числі і докази на підтвердження факту видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 12 000 гривень.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 9 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі.

30 травня 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому він акцентував увагу на ненадання позивачем доказів щодо отримання ним, як позичальником, коштів згідно умов договору про споживчий кредит від 22 жовтня 2023 року.

26 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшло клопотання про витребування доказів, а саме в АТ КБ «ПриватБанк» інформації про підтвердження, що на банківський рахунок вказаний у Договорі про споживчий кредит №102962245 від 22 жовтня 2023 року зараховані кошти у розмірі 12 000,00 грн згідно платіжного доручення від 22 жовтня 2023 року №74972285.

Необхідність витребування вказаної інформації виникла після надання відповідачем заперечень щодо отримання ним коштів.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання та витребування вказаних доказів, про що 30 липня 2025 року постановив відповідну ухвалу.

22 серпня 2025 року на запит суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь, яка підтвердила факт переказу 22 жовтня 2023 року коштів в сумі 12 000 грн на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с.121).

Вказаний доказ правомірно взято судом першої інстанції до уваги, оскільки він узгоджується із доказами, які були надані позивачем разом із позовною заявою, на підтвердження факту переказу відповідачу коштів, зокрема, платіжним дорученням №74972285 від 22 жовтня 2023 року.

Необхідність у заявлені позивачем клопотання про витребування доказів виникла після з`ясування позиції відповідача щодо суті спору.

Твердження скаржника про завищений розмір процентів відхиляються апеляційним судом, оскільки сторони, укладаючи кредитний договір, погодили всі його умови, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливими умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував та не заявляв до стягнення.

Те саме стосується і посилання скаржника на пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, оскільки він стосується відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, які позивачем на нараховувалися та не заявлялися до стягнення.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом не впливають на висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Т.М. Шемета