Провадження № 6/734/26/25 Справа № 734/1576/16-ц
У Х В А Л А

16 грудня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області

в складі головуючого судді Бузунко О. А.,

з участю секретаря судового засідання Шапки О. О.,

у присутності ОСОБА_1 (який приймав участь в судовому засіданні 18 листопада 2025 року),

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду про стягнення аліментів у справі № 734/1576/16-ц

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з заявою, в якій просять суд відстрочити виконання рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01.06.2016 року у справі №734/1576/16-ц про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня пред`явлення позову 04 травня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вищезазначене рішення суду він визнає та не ухиляється від виконання зобов`язань, однак стверджує, що його колишня дружина та дитина перебувають на тимчасово окупованій території України, а підтримувати ворога він не бажає.

В судові засідання 06 жовтня, 23 жовтня ОСОБА_1 не з`являвся, неодноразово ухвалою суду заявнику роз`яснювалось право надати докази на підтвердження тих обставин, які, на думку заявника, можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення. Такими в цій справі можуть бути (але не виключно): дані про здійснення щомісячного відрахування коштів (особа, на ім`я якої вони утримуються, номер картки чи розрахункового рахунку тощо); докази, які підтверджують проживання ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території або дані про перетин нею кордону. У випадку, якщо заявник самостійно не має змоги отримати такі докази він має право подати суду клопотання про їх витребування, надавши підтвердження направлення відповідних запитів до компетентних органів та неотримання на них відповідей (чи отримання не в повному обсязі). Також заявнику слід обґрунтувати, чому, на його думку, дитина в цей період не потребує утримання.

18 листопада 2025 року ОСОБА_1 заяву підтримав та просив суд її задовольнити. ОСОБА_1 повідомив суду, що ще в 2014 році його дружина з дитиною переїхала в Шахтарськ і вже декілька років з родиною немає зв`язку. Спочатку такий зв`язко був з дружиною, він мав змогу спілкуватися з сином засобами мобільного чи інтернет-зв`язку, проте наразі номери не діють. Де його син він не знає, проте аліменти з нього утримують. На запитання суду чи дізнавався він в бухгалтерії військової частини яким чином з нього відбувається утримання і на яку карту такі кошти перераховуються ОСОБА_1 повідомив, що цим питанням не цікавився.

Судом ще раз було роз`яснено ОСОБА_1 необхідність надання доказів на підтвердження обставин, викладених в його заяві, та роз`яснено право на отримання безоплатної правової допомогти як учаснику бойових дій, з огляду на що розгляд справи було відкладено до 16 грудня 2025 року.

16 грудня 2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причини неявки суду невідомі.

ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 01.06.2016 року у справі №734/1576/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня пред`явлення позову 04 травня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як на підставу відстрочення виконання рішення суду заявник посилається на те, що його колишня дружина та дитина перебувають на тимчасово окупованій території України, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Будь-яких клопотань про витребування доказів (незважаючи на неодноразові роз`яснення суду) від заявника не надходило, так само заявником і не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві, які об`єктивно свідчили б про складність виконання рішення суду.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про недоведеність заявником обґрунтованих підстав для відстрочення виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 353, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у цивільній справі №734/1576/16-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя Олена БУЗУНКО