Справа № 756/9178/17
Провадження № 2-п/756/129/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

представника заявника (відповідача) - Фещенко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенко І.С. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у цивільній справі №756/9178/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліон Стар», про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 496837,44 грн. та судові витрати у розмірі 7452,56 грн.

17.11.2025 представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 - адвокат Фещенко І.С. звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліон Стар», про стягнення заборгованості, у якій серед іншого, представник заявника просить поновити процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення суду Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018, призначити справу до розгляду у загальному позовному провадженні.

Вимоги заяви мотивовані, серед іншого тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, як цього вимагає ст.128 ЦПК України. Відповідач фактично був позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях, надавати пояснення, заперечення та докази, що безпосередньо вплинуло на результат справи. Відсутність належного повідомлення про розгляд справи свідчить про порушення не лише процесуальних норм національного законодавства, але й міжнародних стандартів справедливого суду. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на направлення поручителю письмової вимоги від 10 серпня 2016 року, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази фактичного отримання такої вимоги відповідачем - немає поштового повідомлення про вручення, підпису про отримання, або іншого підтвердження доставки кореспонденції. Однак, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що: немає жодного доказу фактичного направлення цієї вимоги - у справі відсутні опис вкладення, поштове вкладення або реєстр відправлень; відсутнє поштове повідомлення про вручення чи будь-який документ, який би підтверджував отримання цієї вимоги ОСОБА_1 . Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів факту пред`явлення поручителю вимоги, а відтак не підтвердив настання обов`язку ОСОБА_1 як поручителя виконати зобов`язання боржника. Це суперечить вимогам ч. 2 ст. 554 ЦК України, згідно з якою поручитель зобов`язаний виконати вимогу кредитора лише після невиконання боржником зобов`язання та після пред`явлення до нього відповідної вимоги. У цьому випадку необхідно враховувати положення ст. 619 ЦК України, якою встановлені певні обмеження щодо черговості пред`явлення вимог особі, яка несе субсидіарну відповідальність, а саме: перш ніж звернутися до поручителя, який зобов`язався відповідати у субсидіарному порядку, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо ж основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Однак, матеріали справи не містять доказів виконання цього обов`язку. Відсутні будь-які документи, що підтверджують факт звернення до ТОВ «Еліон Стар» із вимогою про погашення боргу чи відповідь боржника на таку вимогу. Відтак, звернення банку до поручителя без попереднього звернення до основного боржника є порушенням встановленої законом процедури.

Представник заявника (відповідача) - адвокат Фещенко І.С. у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити. При цьому, зазначив, що копію заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 було отримано 19.09.2025 під час ознайомлення з матеріалами даної справи, водночас не було дотримано двадцятиденний строк звернення з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018, оскільки відповідач отримує невелику заробітну плату, відтак були відсутні кошти для сплати судового збору та оплати послуг адвоката.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися.

Суд, заслухавши учасника судового процесу, дослідивши подану заяву, матеріалами справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліон Стар», про стягнення заборгованості, задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 496837,44 грн. та судові витрати у розмірі 7452,56 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення суду, у якій представник відповідача (боржника) - адвокат Фещенко І.С. серед іншого просить поновити процесуальний строк було сформовано в системі «Електронний суд» 14.11.2025, яка зареєстрована судом 17.11.2025. При цьому, жодним чином не обґрунтовано таке клопотання, не зазначено поважність причин пропуску строку, передбаченого ст.284 ЦПК України для подання відповідної заяви майже через два місяці після отримання копії заочного рішення.

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не було дотримано двадцятиденний строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018, оскільки відповідач отримує невелику заробітну плату, відтак були відсутні кошти для сплати судового збору та оплати послуг адвоката.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2025 представник відповідача (боржника) - адвокат Андрющенко А.В. звернулася до суду через систему «Електронний суд» із заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи.

19.09.2025 представник відповідача (боржника) ознайомився з матеріалами справи та як зазначив у судовому засіданні представник відповідача (боржника) - адвокат Фещенко І.С. 19.09.2025 було отримано копію заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 по цивільній справі №756/9178/17.

А отже, визначений ст. 284 ЦПК України 20-ти денний строк сплинув 09.10.2025.

Проте, з заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача звернувся лише 14.11.2025 через підсистему "Електронний суд", тобто з пропуском строку, встановленого ст. 284 ЦПК України.

Одночасно слід звернути увагу на те, що матеріали не містять відомостей про те, що представник відповідача (боржника) - адвокат Андрющенко А.В., була уповноважена відповідачем лише на ознайомлення з матеріалами справи, а не на представництво його інтресів у подальшому в суді по даній справі.

Так, частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

На виконання частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України Рішенням № 41 від 12.04.2019 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція) (далі - Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з підпунктом 12.8 пункту 12 вказаного Положення ордер має містити обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої допомоги.

На підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді надано ордер серії АА № 1624306 від 16.09.2025, який виданий Адвокатським об`єднаням «АНДЕР ДЕФЕНС» в якому зазначено, що повноваження адвоката Андрющенко А.В. за договором про надання правничої допомоги № 24012025 від 24.01.2025 не обмежуються.

Також, слід зазначити, що представник заявника (відповідача) - адвокат Фещенко І.С., яким було подано заяву про перегляд заочного рішення відповідно до наданого ордеру серії АА № 1645734 від 13.11.2025, який виданий Адвокатським об`єднаням «АНДЕР ДЕФЕНС», адвокат Фещенко І.С. також надає послуги на підставі договору про надання правничої допомоги № 24012025 від 24.01.2025 та повноваження адвоката не обмежуються.

Таким чином, адвокат Андрющенко А.В. та адвокат Фещенко І.С. мали необхідний обсяг повноважень на представництво інтересів відповідача у суді на підставі зазначених ордерів.

Посилання на те, що внаслідок скрутного матеріального стану відповідача, останній не мав змоги оплатити судовий збір за подачу даної заяви та послуги адвоката, що призвело до пропуску звернення із заявою про скасування заочного рішення, не підтверджено матеріалами заяви та не надано жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану відповідача. Слід зазначити, що заявник повинен не лише навести обставини, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

Крім того, заявник не звертався до суду з відповідним клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору.

До того ж, із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача звернувся до суду через тривай проміжок часу, а саме, 14.11.2025, тобто майже через два місяці після отримання копії заочного рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не надано доказів, наявності об`єктивних перешкод для обґрунтування поважності причин пропуску встановленого ст. 284 ЦПК України процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 (справа № 756/11081/20) виснувала, що «… правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

[…] Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення […].

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.»

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу та його представникам звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає, а заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 2, 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенко І.С. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у цивільній справі №756/9178/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліон Стар», про стягнення заборгованості - відмовити.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенко І.С. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у цивільній справі №756/9178/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліон Стар», про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складений 15.12.2025.

Суддя М. М. Ткач