Справа № 214/645/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

присяжних Ніколаєва П.В., Фурси Т.Ж.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Заборського О.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування Пилипенко О.В.

представника особи, стосовно якої розглядається справа адвоката Мачихіна Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу №214/645/24 за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Заборського Олександра Валентиновича, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Ради в особі органу опіки та піклування, адвокат особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною адвокат Мачихин Юрій Михайлович, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою та просить суд визнати свого пасинка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним, призначивши його опікуном над ним, посилаючись на психічний розлад здоров`я ОСОБА_3 внаслідок чого вона постійно потребує догляду та не може самостійно себе обслуговувати. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що з 2021 року він фактично проживає разом із ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та з 06 січня 2024 року перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Син ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1 групи, має ряд захворювань, серед яких невральну аміотрофію, в`ялий тетрапарез з тяжким порушенням рухових функцій, через що не може самостійно ходити, себе обслуговувати, не усвідомлює свої дії через сталі психічні розлади та потребує стороннього догляду. Має ускладнення важку розумову відсталість та затримку темпів розвитку. Тому оскільки він має можливість дбати про ОСОБА_3 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням, просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку окремого провадження з витребуванням у Комунального Підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» оригіналу медичної картки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області призначити адвоката для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у вигляді правничих послуг, визначених п.2 та п.3 частини 2 статті 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» особі, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року за клопотанням представника заявника призначено у справі судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на розгляд якої поставлено питання: чи хворіє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на психічну хворобу; чи здатен ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу свого стану здоров`я усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; чи потребує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлення над ним піклування/опіки; чи може ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом здоров`я брати участь у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з проведенням експертизи, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року залучено до участі у справі в процесуальному статусі заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 та в процесуальному статусі заінтересованої особи матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні законний заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Заборський О.В. на вимогах наполягали, заявник суду пояснив, що з 2017 року вони фактично проживають разом із ОСОБА_2 та її сином у фактичних шлюбних стосунках, винаймали житло по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 разом із сином переїхали з м. Авдіївки у 2014 році, шлюб з нею вони відкладали через сімейні обставини. ОСОБА_4 була весь час вдома, не працювала, до 18-річчя свого сина офіційно здійснювала обов`язки опікуна дитини, отримувала виплати від держави та аліменти на дитину. Наразі вона теж знаходиться вдома, весь час з дитиною, оскільки син потребує постійного догляду, не отримує ніякої допомоги. З віком сина добавився його ріст, вага, ще ряд захворювань, ОСОБА_5 треба вивозити на прогулянки у візку, і дитина важить 70 кг і вони проживають на 5-му поверсі, тому вони разом з дружиною поспілкувалися і вирішили, що опікуном буде він, заявник, звільниться з роботи і буде сидіти з дитиною, бо фізично лише він може доглядати за ОСОБА_5 . Тому просить задовольнити вимоги.

Представник органу опіки та піклування Виконкому Саксаганської районної у місті ради Пилипенко О.В. вимоги заяви визнала з підстав, викладених у поданні органу опіки та піклування.

Заінтересована особа Зайкова Н.С. вимоги заяви підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною адвокат Мачихін Ю.М. не заперечував проти задоволення вимог.

Суд, вислухавши учасників процесу, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку.

Стосовно визнання особи недієздатною.

Відповідно до статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 511-ц від 03 грудня 2024 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи Дніпровської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній виявляє хронічний психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості та за своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 70-72 висновок).

Частинами 6-7 статті 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Приймаючи до уваги вищезазначене та враховуючи, що ОСОБА_3 в силу стану свого здоров`я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує сторонньої опіки та догляду, суд приходить до висновку про те, що є всі підстави для визнання його недієздатним.

Стосовно призначення опікуна над недієздатним.

Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя(стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім?ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

До вказаних висновків також дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).

Згідно письмових матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_3 , 2005 року народження та з 06 січня 2024 року перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24),від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

З аналізу положень частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24),від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711св24) та від 17 вересня 2025 року у справі № 686/21841/24 (провадження № 61-4759св25).

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до подання опікунської ради виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 06 червня 2024 року № 437, опікунська рада вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , 1978 року народження, опікуном над пасинком ОСОБА_3 , 2005 року народження, у разі визнання останнього недієздатною особою (а.с. 86-87).

У подання органом опіки та піклування досліджено надані заявником документи: акт з фактичного місця проживання, медичні документи ОСОБА_3 , характеризуючи відомості ОСОБА_1 (характеристика з місця проживання, відомості про відсутність судимості, тощо).

Разом з тим, подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатного ОСОБА_3 , 2005 р.н., необґрунтовано неможливість виконання іншими особами функцій опікуна над недієздатним, зокрема матір`ю ОСОБА_2 , ураховуючи її проживання разом з недієздатним ОСОБА_3 в одній квартирі та фактичне здійснення за ним нею догляду, відсутні відомості про інших родичів ОСОБА_3 (в тому числі біологічного батька) як осіб, які можуть бути опікунами, не проаналізована фізична можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_3 , зважаючи на наявність працевлаштування заявника, тощо.

Суд же не може ґрунтувати свої доводи на припущеннях.

Також у поданні органу опіки і піклування відсутня будь-яка інформація про те, чи відповідатиме таке призначення якнайкращим інтересам ОСОБА_3 та чи сприятиме його нормальному життєзабезпеченню, у поданні відсутня інформація про матеріальну спроможність заявника утримувати недієздатну особу, тобто указані обставини не досліджувалися органом опіки та піклування при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .

Водночас, при внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

При цьому саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами дійсність його намірів щодо забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів ОСОБА_3 дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного пасинка.

Ураховуючи вимоги законодавця щодо обов`язку встановлення опіки над недієздатною особою у разі визнання її недієздатною, обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом, зі встановленням дворічного строку дії такого рішення, оскільки орган опіки та піклування Виконкому Саксаганської районної у місті ради, відповідно до статті 67 ЦК України, до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатним зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Указане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711 св 24) та від 17 вересня 2025 року у справі № 686/21841/24 (провадження № 61-4759св25)які відповідно до статті 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні цього рішення, оскільки практика Верховного Суду в цій частині є сталою та незмінною.

Суд також звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 вересня 2025 року у справі № 686/21841/24 (провадження № 61-4759св25)та від 08 жовтня 2025 року у справі № 127/13397/24 (провадження № 61-6009 св 25), відповідно до яких ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви в частині призначення його опікуном, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, обґрунтовано виходив із того, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення. Також у поданні органу опіки і піклування відсутня будь-яка інформація про те, чи відповідатиме таке призначення якнайкращим інтересам недієздатної особи та чи сприятиме її нормальному життєзабезпеченню. Вказані обставини не досліджувалися органом опіки та піклування при вирішенні питання про призначення заявника опікуном недієздатної особи . Водночас, при внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Крім того, у поданні відсутня інформація про матеріальну спроможність заявника утримувати недієздатну особу та необґрунтовано неможливість виконання іншими особами функцій опікуна над недієздатним, зокрема матір`ю недієздатної особи, ураховуючи їх проживання разом з недієздатним в одній квартирі та фактичне здійснення за ним догляду. Отже, суд першої інстанції, встановивши, що подання органу опіки та піклування, не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення його опікуном над недієздатним.

Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 39, 55, 60 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263, 265, 295-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна частково.

Визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження м. Авдіївка Донецької області, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тимчасово покласти на орган опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження м. Авдіївка Донецької області, фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначити терміном 2 (два) роки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. . Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду складено 11 грудня 2025 року.

Відомості про сторін:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник заявника адвокат Заборський Олександр Валентинович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, 63/11.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП суду невідомий, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 .

Представник особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною адвокат Мачихин Юрій Михайлович, адреса робочого місця: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, вул. Героїв-підпільників, 1/1.

Суддя Н.В. Чернова

Присяжні П.В. Ніколаєв

Т.Ж. Фурса