Справа № 286/3620/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І. ,

з секретарем судового засідання Щипською І.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи Барановської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: 1) заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) заборонити ОСОБА_3 наближатися до ОСОБА_4 за місцем навчання в Овруцькому ліцеї № 3; 3) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця спільно проживала з ОСОБА_3 однієї сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 . Від спільного проживання у сторін є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з заявницею, та двоє повнолітніх дітей, які проживають окремо. Відносини в сім`ї не склалися, відсутнє взаєморозуміння, ОСОБА_5 вів себе не достойно. З грудня 2024 року сторони припинили спільне проживання. Заявниця разом із дитиною стала проживати за іншою адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 проживає в орендованому житлі. Проте протягом останніх двох років ОСОБА_3 регулярно вчиняє домашнє насильство, яке заявниця не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, в тому числі психологічне насильство, залякування, приниження, образи нецензурними словами, нав`язування сепаратистських поглядів дитині. В більшості домашнє насильство відбувається в присутності дитини, чим завдається шкода її психічному здоров`ю. З приводу домашнього насильства заявниця неодноразово зверталась із заявами до відділу поліції. Так, 26.12.2024 року о 9.23 надійшла заява до РУ про те, що 26.12.2024 о 9.10 за адресою: АДРЕСА_4 , на протязі останніх 6-ти місяців чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання вчиняє домашнє насильство, яке виражається психологічним тиском. 04.09.2025 року о 09.27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.09.2025 о 09.26 за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік заявниці вчиняв психологічне домашнє насильство в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (на робочому місці). 07.09.2025 року о 20.40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.09.2025 о 20.19 за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік заявниці на даний час вчиняє психологічне насильство. 10.09.2025 о 11.49 надійшла заява до РУ про те, що 10.09.2025 о 11.45 за адресою: АДРЕСА_2 , з березня 2025 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняє відносно заявниці та їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , психологічне насильство. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 , останній постійно вчиняв психологічне домашнє насильство, що стало причиною припинення спільного проживання в грудні 2024 року. ОСОБА_3 і надалі продовжує чинити тиск на заявницю та її дитину, переслідує її, ходить за заявницею на роботу, чинить тиск на дитину. Заявниця вважає, що її малолітній син зазнав домашнього насильства від кривдника ОСОБА_3 , тому просить видати щодо останнього обмежувальний припис.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, просили її задоволити, з мотивів викладених у заяві.

В судовому засіданні заінтересована особа та її представник проти заяви заперечили, просили у задоволенні заяви відмовити, покликаючись на те, що ОСОБА_3 домашнього насильства щодо дитини ніколи не вчиняв; за місцем праці характеризується позитивно; спілкується з малолітнім сином, займається його вихованням, цікавиться навчанням дитини в ліцеї, регулярно відвідує батьківські збори, турбується про здоров`я дитини та супроводжує сина в разі потреби у медичний заклад; звертався до Служби у справах дітей Овруцької міської ради Житомирської області із заявою про визначення днів та годин спілкування батька із малолітнім сином ОСОБА_4 , однак йому рекомендовано вирішувати вказане питання у судовому порядку, тому ним підготовлено позов до ОСОБА_1 про визначення способів участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , який після сплати судового збору буде пред`явлено в суд.

Заслухавши думку учасників процесу, розглянувши доводи заяви та дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , заявниця ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_3 , є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявниця разом з дитиною зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджуються довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи

Заявниця стверджує, що спільно проживала з ОСОБА_3 однієї сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 . Від спільного проживання у сторін є не лише малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з заявницею, а й двоє повнолітніх дітей, які проживають окремо. Відносини в сім`ї не склалися, відсутнє взаєморозуміння, ОСОБА_5 вів себе не достойно. З грудня 2024 року сторони припинили спільне проживання. Заявниця разом із дитиною стала проживати за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Звернення заявниці ОСОБА_1 до відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області з приводу вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру, підтверджується копіями талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, з яких зокрема вбачається, що 26.12.2024 року о 9.23 надійшла заява до РУ про те, що 26.12.2024 о 9.10 за адресою: АДРЕСА_4 , на протязі останніх 6-ти місяців чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання вчиняє домашнє насильство, яке виражається психологічним тиском. 04.09.2025 року о 09.27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.09.2025 о 09.26 за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік заявниці вчиняв психологічне домашнє насильство в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (на робочому місці). 07.09.2025 року о 20.40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.09.2025 о 20.19 за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік заявниці на даний час вчиняє психологічне насильство. 10.09.2025 о 11.49 надійшла заява до РУ про те, що 10.09.2025 о 11.45 за адресою: АДРЕСА_2 , з березня 2025 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняє відносно заявниці та їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , психологічне насильство.

Із наданих заінтересованою особою в судовому засіданні доказів, а саме характеристики, складеної начальником Овруцької УЕГГ Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на водія ОСОБА_3 , листа служби у справах дітей Овруцької міської ради Житомирської області від 24.09.2025 року, відповіді на адвокатський запит листом Овруцького ліцею № 3 Овруцької міської ради Житомирської області від 14.11.2025 року, довідки КНП «Овруцька міська лікарня» від 30.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 працює з 18.11.2024 року водієм автотранспортних засобів автотранспортної служби Овруцької дільниці Овруцького УЕГГ ЖФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» і за місцем праці характеризується позитивно; 08.09.2025 року та 18.09.2025 року звертався до Служби у справах дітей Овруцької міської ради Житомирської області із заявою про визначення днів та годин спілкування батька із малолітнім сином ОСОБА_4 , однак Службою йому рекомендовано вирішувати вказане питання у судовому порядку; з першого року навчання дитини ОСОБА_4 , який є учнем 3-А класу Овруцького ліцею № 3 Овруцької міської ради, підтримує і продовжує підтримувати постійний контакт із закладом освіти, регулярно цікавиться успішністю сина, спілкується з педагогічними працівниками щодо освітньої траєкторії сина та відвідує батьківські збори, а протягом перших двох років навчання систематично приводив дитину до ліцею та забирав після закінчення роботи групи продовженого дня, також брав активну участь у житті класу й закладу освіти, зокрема здійснив вагомий внесок під час ремонту класної кімнати; 03.02.2025 року та 24.07.2025 року як законний представник дитини (батько) звертався за медичною допомогою, зокрема до лікаря-педіатра.

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 затверджено Порядок забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження (далі Порядок), де у пункті 2 вказаного Порядку визначено, що під жорстоким поводженням з дитиною розуміються будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою її експлуатації з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини. Загроза життю або здоров`ю дитини це обставини, що можуть призвести чи призвели до тяжких наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку дитини, зокрема тяжкої, у тому числі невиліковної хвороби, тілесних ушкоджень або заподіяння шкоди нормальному фізичному, психічному розвитку дитини, у зв`язку з чим вона потребує допомоги. Суб`єктами виявлення та/або організаціями соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, заклади освіти, охорони здоров`я, соціального захисту населення, інші заклади та установи, зокрема структурні підрозділи районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення), сільських, селищних рад з питань освіти, охорони здоров`я, соціального захисту населення, здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі тощо, служби у справах дітей, центри соціальних служб, фахівці із соціальної роботи або інші надавачі соціальних послуг, органи Національної поліції, територіальні органи ДСНС та підпорядковані підрозділи, спеціалізовані установи з надання безоплатної первинної правової допомоги, регіональні та місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, бюро правової допомоги, суди, органи прокуратури, уповноважені органи з питань пробації, інші загальні та спеціалізовані служби підтримки осіб, постраждалих від домашнього насильства та насильства за ознакою статі, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» в межах своїх повноважень (далі - суб`єкти).

Відповідно до п.5 Порядку суб`єкти під час виконання своїх професійних чи службових обов`язків забезпечують виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у випадку встановлення або отримання інформації про наявність (у тому числі ймовірну): 2) жорстокого поводження з дитиною, у тому числі пов`язаного з: діяннями (діями або бездіяльністю) домашнього насильства, внаслідок якого дитина постраждала або свідком (очевидцем) якого вона була.

У відповідності до ч.ч.2, 3, 4 ст.22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», якщо у зв`язку із вчиненням домашнього насильства стосовно дитини вона не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, на час подолання причин і наслідків домашнього насильства дитина може бути влаштована до родичів, у сім`ю патронатного вихователя, до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, притулку для дітей служб у справах дітей, інших установ для дітей незалежно від форми власності та підпорядкування, в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб. Захист прав та інтересів постраждалої дитини, у тому числі звернення до суду, представництво її прав та інтересів у суді, крім батьків та інших законних представників дитини, можуть здійснювати родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, якщо вони не є кривдниками дитини, а також орган опіки та піклування. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.2 ч.1 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника; із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають право звернутися до суду - у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування;

Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Із наявних у справі доказів та наданих в судовому засіданні пояснень сторін, не вбачається, що дитина ОСОБА_4 зазнав жорстокого поводження зі сторони свого батька ОСОБА_3 . Заявницею не доведено, що батько вчиняв відносно своєї дитини домашнє насильство та є кривдником свого малолітнього сина, що дитина із-за поведінки батька перебуває чи ймовірно перебуватиме у складних життєвих обставинах. Тому суд, оцінивши ризики ймовірного вчинення батьком жорстокого поводження із своєю дитиною, вважає їх надуманими, а заяву матері дитини про видачу обмежувального припису стосовно батька дитини не достатньо обґрунтованою, що є підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області шляхом подачі в тридцяти-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 12.12.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко