Провадження № 2/161/5926/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2025 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття визнати.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 25.04.2018 року, який зареєстрований виконавчими комітетом Чаруківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 2.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітня дитина,- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення перебуває на примусовому виконанні ВДВС у м. Луцьк ЗМУМЮ (ВП 49285603).

Зазначає, що стягнення з позивача такої суми аліментів призвело до порушення принципу рівності обов`язку двох батьків щодо утримання малолітніх дітей. Адже і відповідач мала б нести половину витрат на утримання дитини. На сплату аліментів із заробітної плати позивача вираховується більше половини грошового забезпечення, що не відповідає чинним нормам сімейного кодексу України.

Зазначає, що перебуває на військовій службі, однак з зв`язку з проходження військової служби, стан здоров`я позивача погіршився, це потребує додаткових коштів на лікування, придбання необхідних ліків.

Крім того, проживає у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та має на утриманні дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріальне становище позивача погіршилось, тому змушений звертатися до суду із проханням про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дитини, - ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження(а.с.34).

Позивач в підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач та її представник в підготовче засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. 28.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Міщук І.В. надійшла заява про визнання позову, та проведення розгляду справи без участі відповідача та її представника (а.с.51-53).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, згідно з приписами ч. 3 статті 200 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 25.04.2018 року, який зареєстрований виконавчими комітетом Чаруківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с.9).

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітня дитина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24-26).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.27-28).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-26).

Відомостей про наявність заборгованості по сплаті аліментів з боку позивача не встановлено.

На утриманні в позивача перебуває малолітній син, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Як вбачається, з довідки про доходи №181 від 17.06.2025 року, позивач перебуває на військовій службі ВЧ НОМЕР_2 ДПСУ, займає посаду військовослужбовця. Сума нарахованої заробітної плати з березня 2025 року по травень 2025 року становить 148 214,81 гривень (а.с.12).

Сума сплачених аліментів 87 798,02 гривень(а.с.12).

Як вбачається з довідки гарнізонної ВЛК 2668 від 01.07.2025 року, позивач має захворювання гіпертонічна хвороба І ст. СН0, порушення толерантності до вуглеводів, себорейний дерматит, множинний карієс зубів, ускладнений частковою вторинною адентія 25,36,37,46,47 зубів (а.с.20-23).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення/зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення відповідно до статті 192 СК України, посилався на зміну матеріального стану, стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач зазначила, що не заперечує проти задоволення вимог позивача щодо зменшення розміру стягнутих рішеннями суду аліментів до 1/6 на дитину.

Подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме змінився майновий стан, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та у зв`язку з проходженням військової служби позивач має ряд захворювань, які потребують додаткових витрат на їх лікування.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини.

Враховуючи зазначене вище, а також положення ст. 182 СК України та наявність підстав, визначених ч. 1ст. 192 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення суду від 30.10.2024 року у справі № 161/14893/24 шляхом стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частин усіх видів його заробітку (доходу), що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Питання щодо розподілу понесених судових витрат сторонами перед судом не порушувалося.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.10-18, 81, 200, 263-268, 280-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,- задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2024 року в цивільній справі № 161/14893/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова