Справа № 184/2239/25
Номер провадження 2/184/1449/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Гаєвого О.В., за участю секретаря: Поліщук О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (надалі позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що 11.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 895, відповідно до умов якого ОСОБА_1 як позичальник отримав грошові кошти у розмірі 2200 грн. під відповідний процент вказаний у договорі та граничним строком кредитування вказаним у договорі на 1 рік. Крім цього, 01.01.2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір № 90, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , отримав грошові кошти у розмірі 3000 грн. під відповідний процент вказаний у договорі.

В подальшому позивачу були відступлені права вимоги за вказаними вище договорами, за договорами факторингу № 28-08/25 від 28.08.2025 року та № 18/12-2023 від 18.12.2023 року, що надало йому право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 895 від 11.03.2021 року (загальна сума заборгованості становить 36212 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2200 грн., заборгованість за процентами 34012 грн.) та за договором № 90 від 01.01.2021 року (загальна сума заборгованості 5090, 80 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість за нарахованими процентами 2090, 80 грн.), які він просив стягнути з відповідача на свою користь. Крім цього, просив стягнути з останнього судові витрати пов`язанні зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак надав до суду відзив на позовну заяву, в якій позов визнав частково, просив зменшити розмір заборгованості в частині сум нарахованих процентів, а також зменшити суму витрат на правничу допомогу, з огляду на обставини, що вказані у його відзиву, зокрема у зв`язку із спливом строків кредитних договорів проценти не повинні були йому нараховуватися.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 11.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір № 895 та 01.01.2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір № 90. В подальшому позивачу були відступлені права вимоги за вказаними вище договорами, за договорами факторингу № 28-08/25 від 28.08.2025 року та № 18/12-2023 від 18.12.2023 року

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що договори позики № 895 та № 90 укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитних договорів.

Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Суд зазначає, що відповідач, підписавши договори, підтвердив те, що ознайомився з текстом договору та Правилами, отримав всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодився з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, був обізнаний про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Як вбачається з Довідки по договору позики № 90 від 01.01.2021 р., складеної 22.12.2023 Київською торгово-інвестиційною компанією, проценти нараховані за період з 01.01.2021 по 03.02.2021 р. за 31 день на суму 2090,80 грн., тобто після спливу визначеного договором строку кредитування були нараховані 03.02.2021 р. проценти 1195, 80 грн., з яких згідно довідки погашено 5 грн., залишок заборгованості становить 1190, 80 грн.

Відтак, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення боржником, так і за період після такого прострочення за кредитним договором.

Отже, як зазначено вище, згідно умов договору № 90 підлягала до нарахування сума процентів 900,00 грн., а фактично нараховано 2090,80 грн.. тобто сума заборгованості по процентах 1190,80 грн. є необґрунтованою.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 895 від 11.03.2021 р. складеного ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за період з 11.03.2021р. по 30.11.2021 р. борг станом на 30.11.2021 року становить 19338,00 грн., утому числі: по тілу кредиту 2200,00 грн., по процентах 17138,00 грн. (19338,00 - 2200,00 грн.)

Отже, після спливу 26.03.2021 р. визначеного договором строку кредитування, були нараховані відсотки 16434,00 грн. (17138.00 грн. -704,00 грн.).

Відтак. сума заборгованості по відсотках, нарахована ТОВ «Служба миттєвого кредитування» після спливу строку кредитування 16434,00 грн. є необґрунтованою.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 895 загальна сума заборгованості станом на дату початку розрахунку 01.12.2021 р. - 19338,00 грн., у тому числі: за тілом кредиту 2200,00 грн.. за відсотками на дату відступлення права вимоги - 17138.00 грн., а станом на дату розрахунку 10.01.2023р. загальна сума заборгованості 36212,00 грн,, у тому числі: за тілом кредиту 2200.00 грн. відсотками на дату відступлення права вимоги - 17138.00 грн. та нарахованими відсотками Товариством «Вердикт Капітал» - 16874,00 гри., у тому числі:

за грудень 2021 - 5230.94 грн..

за січень 2021 р. - 5230.94 грн.,

за лютий 2022 р. - 4724,72 грн.,

з 01.03.2022 р. по 10.03.2022 р. - 1687,40 грн.

Отже, заявлена до стягнення сума відсотків нарахована як за період до прострочення боржником, так і за період після такого прострочення за кредитним договором.

Отже, як зазначено вище, згідно умов договору №895 підлягала до нарахування сума процентів 704.00 грн., а фактично нараховано 34012.00 грн. (17138,00 грн. + l 6874.00 грн.), тобто сума заборгованості по процентах, яка нарахована після спливу строку кредитування складає 33308,00 грн, (34012,00 -704) та є необґрунтованою.

При визначенні розміру витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд ураховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах цієї категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача у судове засідання не з`явився, тобто, надання правничої допомоги у цій справі зводилось до складання позовної заяви.Водночас, ураховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» до 3000,00 грн.

Крім цього, з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у частці пропорційній частці задоволених судом вимог, а саме у розмірі 399, 05 грн. (2422, 40 х 6804 / 41302, 80).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором позики № 895 від 11.03.2021 року у розмірі 2904 грн., що складається з 2200 грн. заборгованості за тілом кредиту та 704 грн. заборгованості за нарахованими процентами; та заборгованість за договором позики № 90 від 01.01.2021 року у розмірі 3900 грн., що складається з 3000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 900 грн. заборгованості за нарахованими процентами, а всього 6 804 грн. (шість тисяч вісімсот чотири гривні).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати в розмірі 3 399,05 грн, які складаються з 399, 05 грн витрат по сплаті судового збору та 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код в , місцезнаходження за адресою: м. Київ вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Покровського міського суду О. В. Гаєвий