Справа № 357/7385/25
Провадження № 2/357/3748/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, в місті Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваканда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдін Максима Анатолійовича про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, поновлення права власності, поновлення реєстрації місця проживання, визнання кредитного договору та права іпотеки припиненими, та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року адвокат Свиридов І.Б., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить:

- визнати недійсними з моменту його вчинення Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 20 травня 2020 року, за реєстровим № 2229;

- визнати недійсним з моменту його вчинення договір купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2020 року, за реєстровим № 846;

- повернути сторін в первісний стан, шляхом: скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року та скасування запису № 38280881 від 21 вересня 2020 року; поновлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 10 листопада 2004 року, за реєстровим № 4-5425; поновлення реєстрації місця проживання у квартирі: ОСОБА_4 та членів її сім`ї, ОСОБА_2 та членів її сім`ї, ОСОБА_3 та членів її сім`ї;

- визнати з 16 січня 2020 року припиненим Кредитний договір № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року, що був укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», права вимоги за яким були передані ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» , у зв`язку з виконанням основного зобов`язання;

- визнати з 16 січня 2020 року припиненим право іпотеки та Іпотечний договір, від 22 травня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1631, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання Кредитного договору № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року;

- стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» , ТОВ «Ваканда» та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» солідарно на користь позивачів у загальному розмірі 450 000,00 грн моральної шкоди;

- стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 судові витрати.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське регіональне управління» ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 20-07-Ип/05 відповідно до умов якого позичальник отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності грошові кошти у сумі 27 000,00 доларів США зі сплатою відсотків 15,5% процентів річних. ОСОБА_3 зобов`язалась повернути кредитні кошти до 21 травня 2017 року. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором (п. 5.1. кредитного договору) в заставу було передано квартиру АДРЕСА_1 , про що 22 травня 2007 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1631. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 до 21 вересня 2020 року було зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі договору дарування квартири від 10 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 4-5425. Станом на день подання цієї позовної заяви до суду, у Квартирі постійно проживає ОСОБА_4 (далі Позивач-1), її чоловік, а також їхні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, станом до 04 квітня 2023 року в квартирі були зареєстровані: ОСОБА_4 (Позивач-1) та її син ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (далі Позивач-2) та її діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду № 205 від 31 січня 2019 року «Про затвердження умов продажу активів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 11 березня 2019 року відбувся аукціон з продажу активів, а саме: Кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 29 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою (лот № F07GL40804), у тому числі право вимоги за кредитним договором № 20-07-Ип/05, укладеним 22 травня 2007 року між ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 (далі Позивач-3).

03 квітня 2019 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та переможцем торгів Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (далі Відповідач-1) були укладені: Договір про відступлення прав вимоги № 11 від 03 квітня 2019 року та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, згідно умов якого Відповідач 1 набув право вимоги до позивачів.

Згідно з нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон № 1304-VII), який діяв до 21 квітня 2021 року, кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту (підпункт 3 пункту 1). Однак, в силу пункту 7 вказаного закону дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тобто, відступлення АТ «Банк «Фінанси та Кредит», щодо якого з 2015 року здійснюється процедура виведення з ринку, прав вимоги за Кредитним та Іпотечним договорами на користь Відповідача-1 є законним та Позивачами не оспорюється.

Однак, 20 травня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» та ТОВ «Ваканда» було укладено договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвієнко О.О., за реєстровим № 2229. Вказаний договір був укладений з порушенням вимог підпункту 3 пункту 1 Закону України Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки Відповідач-1 набув права вимоги до позичальника (Позивач-3) за кредитом, наданим в іноземній валюті, забезпеченням за якими виступає квартира, яка була надана в забезпечення на підставі Іпотечного договору, як забезпечення виконання зобов`язань за отриманим кредитом, наданим в іноземній валюті та не мав права відступити (відчужити) на користь (у власність) Відповідача-2 свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 пункту 1 вказаного закону.

Представник позивача вважає, що укладений 20 травня 2020 року між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 правочин щодо відступлення прав вимоги за Іпотечним договором є нікчемним, в силу закону (ст. 215 ЦК України), оскільки такий правочин укладений всупереч положень законодавства України, чинного на момент відступлення прав вимоги та в порушення прямо визначеної Законом № 1304-VII заборони.

Як стало відомо позивачам після скасування 04 квітня 2023 року їх реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , квартира була незаконно відчужена на користь третіх осіб. А саме, 21 вересня 2020 року була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру за ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» (Відповідач-3), тобто під час безпосередньої дії Закону № 1304-VII.

При цьому, власники квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не надавали будь-якої згоди Відповідачу-2 на відчуження (примусове звернення стягнення) квартири, шляхом реалізації такого майна (шляхом її продажу) на користь інших осіб.

21 вересня 2020 року, в порушення положень законодавства України, яке було чинним на момент вчинення відповідачами правочину (укладення договору купівлі-продажу квартири) та юридично значущих дій (реєстрації права власності на квартиру за «новим власником»), без будь-якої на те згоди власників квартири, не беручи до уваги той факт, що Квартира була надана її власниками у заставу (іпотеку) в якості забезпечення кредиту в іноземній валюті, та те що, розмір квартири (34,9 кв.м) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та є місцем проживання родини Позивача-1, що у квартирі були зареєстровані Позивач-2 та її неповнолітні діти, не зважаючи на існуючу пряму законодавчу заборону на примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) квартири, встановлену Законом № 1304-VII, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ваканда» (Відповідач-2), в період дії Закону № 1304-VII, здійснило примусове стягнення (відчуження) квартири, наданої в якості забезпечення кредиту в іноземній валюті, шляхом укладення з ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» (Відповідач-3) договору купівлі-продажу Квартири; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. (далі Відповідач-4) на підставі нікчемного правочину укладеного між Відповідачем-2 та Відповідачем-3 - Договору купівлі-продажу Квартири, здійснив державну реєстрацію прав власності на квартиру за ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші» (Відповідач-3), про що зробив відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №38280881 від 21 вересня 2020 року.

Також у позові зазначено, що ані Відповідачем-1, ані Відповідачем-2 не були виконані вимоги статті 35 Закону України «Про іпотеку», а саме не надіслано іпотечне повідомлення та не надано строк на усунення порушень умов кредитного договору. Позивачі не отримували вимог про усунення порушень умов Кредитного договору та Іпотечного договору, а отже у Відповідачів були відсутні правові підставі для реєстрації права власності на нерухомість у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідач-3 не мав права реєструвати право власності на предмет іпотеки за собою, оскільки, не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, передбаченого статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а саме Відповідачем-2 та Відповідачем-3 не було надано приватному нотаріусу під час реєстрації права власності на Квартиру за Відповідачем-3 оцінки предмету іпотеки.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. 21 вересня 2020 року, в порушення прямої заборони, встановленої Законом № 1304-VII, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року 16:50:06; вніс запис № 38280881 від 21 вересня 2020 року 16:47:01 до Державного реєстру речових прав про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» (Відповідач-3) на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

Представник позивачів, вказує, що оскільки Договір купівлі-продажу Квартири, що укладений між Відповідачем-2 та Відповідачем-3, є нікчемним в силу закону, то дії приватного нотаріуса є незаконними, а тому підлягають скасуванню судом.

За наслідками прийнятого Відповідачем-4 рішення про проведення державної реєстрації права власності на Квартиру за Відповідачем-3, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника (кредит наданий в іноземній валюті, нерухомість складає не більше 140 кв. метри), незважаючи на заборону, встановлену Законом № 1304-VII, а отже така реєстраційна дія підлягає скасуванню з поверненням сторін в первісний стан.

Крім того, сторона позивача зазначає, що первісний кредитор ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 20 липня 2010 року звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20-07-Ип/05 та 19.11.2010 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення по справі № 2-14138, яким було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором в сумі 321 530,15 грн та 2 170,00 грн судових витрат (всього 323 700,15 грн). Тобто, 20.07.2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», керуючись частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та пунктом 3.4 Кредитного договору, заявив вимогу про дострокове повернення кредитних ресурсів, процентів та нарахованої неустойки, у загальному розмірі 321 530,15 грн, чим змінив строк виконання основного зобов`язання (строк дії Кредитного договору), з 21 травня 2017 року, та визнав строк повернення кредитних ресурсів і сплати процентів, таким що настав 20 липня 2010 року.

Представник позивачів зазначає, що заборгованість Позивача-3 за кредитним договором була належним чином погашена, до моменту відступлення Відповідачем-1 на користь Відповідача-2 своїх прав вимоги за кредитним договором, а саме - 16 січня 2020 року.

05 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» (Відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений Договір поруки №05/09п, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року. Тобто, 05 вересня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» стало поручителем за вказаним кредитним договором і 06.01.2020 року Відповідач-1 направив на адресу Поручителя ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 440 000,00 грн за Договором поруки № 05/09п від 05 вересня 2019 року. Та 16 січня 2020 року Поручитель, у визначений Відповідачем-1 строк, перерахував 440 000,00 грн на рахунок Відповідача-1, що підтверджується платіжним дорученням Акціонерного товариства «Ідея Банк» № 261 від 16 січня 2020 року. А саме, було погашено в повному обсязі: ? основну заборгованість у розмірі 177 059,65 грн (залишок кредитних ресурсів за Кредитним договором);? відсотки за користування кредитом у розмірі 23 124,02 грн; та ? 121 346,48 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами відповідно до пункту 6.1 Кредитного договору.

Таким чином, 16 січня 2020 року зобов`язання Позивача-3 за Кредитним договором, а також зобов`язання майнових поручителів за Кредитним договором, у тому числі будь-які зобов`язання іпотекодавців (Позивача-1, Позивача-2) за Іпотечним договором, укладеним в забезпечення Кредитного договору, припинились в силу приписів статей 598, 599 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Водночас, Відповідач-1, в період дії прямої заборони, визначеної Законом № 1304-VII, 20 травня 2020 року, тобто після погашення Поручителем заборгованості Позивача-3 за Кредитним договором, відступив вже неіснуючі на той момент права вимоги за Кредитним та Іпотечним договорами на користь Відповідача-2, а Відповідач-2 в свою чергу 21 вересня 2020 року здійснив примусове стягнення (відчуження) квартири.

З огляду на викладене, Кредитний договір та Іпотечний договір підлягають визнанню судом припиненим, що є належним та ефективним засобом захисту порушених прав та законних інтересів позивачів.

Також представник позивачів вказує, що у зв`язку із вчиненими відповідачами діями, позивачі зазнали душевних страждань, а саме: відповідачі вчинили порушення майнових прав та законних інтересів Позивачів з метою заволодіння Квартирою, після того як існуюча заборгованість за Кредитним договором, була погашена; в умовах повномасштабної збройної агресії РФ проти України та введеного в Україні воєнного стану, 04 квітня 2023 року позивачі та їх малолітні діти через незаконні дії Відповідачів були зняті з реєстрації місця проживання у Квартирі; позивачі зазнали психологічного напруження та розчарування у правовій системі України, а також вони почали побоюватись за власне життя та здоров`я; у Позивачів розвинулись тривожність та депресія, через які Позивачі позбавились нормального сну та нормального життя, у їх сім`ях почались постійні конфлікти на підґрунті незаконного відчуження права власності на Квартиру, що призвело до погіршення сімейних стосунків у сім`ях Позивачів та самих Позивачів між собою; малолітні діти Позивача-1 та Позивача-2 зазнали цькувань у школі, через їх «безпритульність», що також негативно вплинуло на фізичний та психологічний розвиток таких дітей.

З урахуванням характеру та неправомірності дій Відповідачів, умислу Відповідачів щодо цинічного вчинення цивільних правопорушень з метою незаконного відчуження права власності на Квартиру, Позивачі розцінюють розмір зазнаної моральної шкоди у сумі 450 000,00 грн, з яких: 175 000,00 грн розмір завданої моральної шкоди Позивачу-1 та її малолітнім дітям; 175 000,00 грн розмір завданої моральної шкоди Позивачу-2 та її малолітнім дітям; 100 000,00 грн розмір завданої моральної шкоди Позивачу-3.

Заперечуючи позовні вимоги, представником ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» подано письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач не є стороною оспорюваного ним договору купівлі-продажу від 21 вересня 2020 року, який був укладений між ТОВ «Ваканда» (Відповідач-2) та ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» (Відповідач-3), на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а тому не може звертатися до суду з вимогою про визнання недійсним такого правочину.

Представник відповідача-3 зазначає, що оскільки Позивач не є стороною оспорюваного ним правочину, між позивачем і володільцем майна ТОВ "Юридична компанія "Право та Гроші" немає договірних відносин і майно перебуває у ТОВ "Юридична компанія "Право та Гроші" не на підставі укладеного з позивачем договору, ТОВ "Юридична компанія "Право та Гроші" є добросовісним набувачем майна, належним способом захисту прав Позивача може бути лише звернення до суду з віндикаційним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Отже, у задоволенні позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним слід відмовити з підстав обрання Позивачем неналежного способу захисту своїх прав. Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, то вона є похідною до позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, на підставі якого приватним нотаріусом і було прийнято відповідне рішення. Дана позовна вимога обґрунтовується Позивачем посиланням на ст. 216 ЦК України як наслідок застосування двосторонньої реституції до сторін договору. За змістом ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» така позовна вимога не може бути задоволена окремо без визнання на підставі судового рішення недійсним документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав. Щодо позовної вимоги про виключення запису про державну реєстрацію прав, то в ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Представник відповідача-3, стверджує, що ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші» є добросовісним набувачем у розумінні норм цивільного законодавства, оскільки не знав і не міг знати про будь-які права на спірну квартиру за третіми особами, зокрема й за позивачами у даній справі.

Відповідач-3 вказує, що позивачі не довели існування станом на момент укладання договору купівлі-продажу від 21.09.2020 року, умов, зазначених в п. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті»). Позивачами не надано жодних доказів відсутності у них станом на 21.09.2020р простроченої заборгованості за Кредитним договором. Разом з тим Позивачі самі ж зазначають про наявність судових рішень по стягненню заборгованості щодо них та існування такої, яка виконана не була. Також Позивачі не надали доказів, що предмет іпотеки використовувався ними як місце постійного проживання. Разом з тим Відповідач 3 надає суду докази, які підтверджують наявність іншого майна (житлового) у Позивачів.

Також, відповідач-3 зазначає, що позивачами не доведено наявність будь-якої протиправності чи вини відповідачів, зокрема, Відповідача-3 та не доведено розміру моральної шкоди заявленої позивачами, порядку її розрахунку.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 20.05.2025 наклав арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; заборонив Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» та будь-яким іншим юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 ; заборонив органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму), тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо) щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

20.05.2025 представник позивачів ОСОБА_12 через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою судді від 20.05.2025 забезпечено докази шляхом витребування від ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» завіреної копії договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 20 травня 2020 року, витребування від ТОВ «Ваканда» завіреної копії договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 20 травня 2020 року, витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвієнко Оксани Олександрівни копії договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 20 травня 2020 року.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 28.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

09.06.2025 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвієнко О.О. надійшли витребувані документи.

19.06.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував заяву про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою судді від 20.06.2025 задоволено клопотання представника позивачів про участь у підготовчому засіданні 24.06.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

05.08.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності позивачів та їх представника.

10.09.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував заяву про участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою судді від 11.09.2025 задоволено клопотання представника позивачів про участь у підготовчому засіданні 18.09.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою судді від 18.09.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті.

23.10.2025 представник ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» Побережник А.О. через систему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи, письмові пояснення по суті справи.

06.11.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував заяву про участь в режимі відеоконференції, письмові пояснення позивачів та заперечення на письмові пояснення відповідача-3.

Ухвалою судді від 10.11.2025 задоволено клопотання представника позивачів про участь у судовому засіданні 12.11.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.11.2025 представник відповідача ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» Побережник А.О. подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою судді від 11.11.2025 задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» Побережник А.О. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

11.11.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував клопотання про відкладення розгляду справи.

02.12.2025 представник позивачів Свиридов І.Б. через систему «Електронний суд» сформував заяву про участь в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді від 04.12.2025 задоволено клопотання представника позивачів про участь у судовому засіданні 08.12.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Свиридов І.Б. підтримав позов.

В судовому засіданні представник відповідача-3 Побережник А.О. заперечила задоволення позовних вимог.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» в судове засідання не направило свого представника, про дату та місце розгляду були повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надходило.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ваканда» в судове засідання не направило свого представника, про дату та місце розгляду були повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надходило.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача-3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 22 травня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Київське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 20-07-Ип/05.

Згідно з пунктами 2.1, 3.2 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику ОСОБА_3 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності Кредитні ресурси у сумі 27 000,00 доларів США з оплатою відсоткової ставки 15,5% процентів річних. Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за Кредитним договором, до 21 травня 2017 року.

Згідно з пунктом 5.1 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язання за цим Договором є застава однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 34,9 кв.м, житловою 17,5 кв.м. Дана квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_11 на підставі Договору дарування квартири від 10 листопада 2004 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори під № 4-1618, що також підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно БМ БТІ від 27 квітня 2007 року № 14402872. Власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_11 у день видачі кредиту зобов`язуються укласти з банком договір іпотеки.

На виконання вищенаведених умов Кредитного договору, 22.05.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_11 , ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1631.

Предметом Іпотечного договору є квартира під номером АДРЕСА_1 . Зазначена квартира складається з однієї житлової кімнати, має загальну площу 34,9 кв.м і житлову площу 17,5 кв.м (пункт 1 Іпотечного договору).

Предмет іпотеки належав іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності на підставі дублікату договору дарування квартири, виданого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., 19 квітня 2007 року, за реєстровим № 4-1618, замість втраченого договору дарування квартири , посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О.Г., 10 листопада 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4-5425.

З відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку за вих. № 083-60-611/23 від 31 жовтня 2023 року на адвокатський запит ОСОБА_12 вбачається, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 31 січня 2019 року № 205 «Про затвердження умов продажу активів АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» 11 березня 2019 року відбувся аукціон з продажу активів, а саме: Кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 29 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою (лот № F07GL40804), у тому числі право вимоги за Кредитним договором № 20-07-Ип/05, укладеним 22 травня 2007 року між Публічним акціонерним банком «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 . Кредитний договір виставлявся на продаж в складі лоту по початковій стартовій ціні 142 033,65 грн. 03 квітня 2019 року між АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та переможцем торгів Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 260, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М.

Встановлено, що 03.04.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» укладено договір № 11 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальника та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» набуло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22.05.2007 у загальній сумі 54 821,56 доларів США, а також за договорами поруки № 20-07-П1/05 від 22.05.2007 (поручитель ОСОБА_9 ), № 20-07-П2/05 від 22.05.2007 (поручитель ОСОБА_2 ), № 20-07-П3/05 від 22.05.2007 (поручитель ОСОБА_11 ).

Встановлено, що 03.04.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічений у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та іпотекодержавців за такими договорами ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» набуло право вимоги за іпотечним договором від 22.05.2007 року, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_11 , ОСОБА_2 .

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2010 року по справі № 2-14138 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором 20-07-Ип/05 від 22.05.2007 у розмірі 321 350,15 грн та 2170 грн судових витрат (Т.1 а.с.113-114).

Встановлено, що 05 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений Договір поруки №05/09п, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором, за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року (Т.1а.с.115-117).

Відповідно до платіжного доручення № 261 від 16.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» перерахувало на користь ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» грошові кошти у сумі 440 000,00 грн на погашення заборгованості згідно договору поруки №05/09п від 05.09.2019 за ОСОБА_3 (Т.1а.с.119)

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, зареєстрованим у реєстрі за № 2229, укладеного 20.05.2020 між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «Ваканда», первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права за іпотечним договором, посвідченим Шелудченко О.В., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 22.05.2007 та зареєстрований в реєстрі за № 1631, що укладений в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22.05.2007 відповідно, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього, права за яким передані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим Журавльовою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.04.2019 та зареєстрований в реєстрі за № 260.

Встановлено, що 21.09.2020 року ТОВ «Ваканда» уклала з ТОВ «Юридична компанія «Право та гроші» Договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (Т. 1 а.с.104-106).

Встановлено, що 21.09.2020 року Відповідач-3 зареєстрував право власності на вказану квартиру на підставі вказаного Договору купівлі-продажу (Т.1 а.с. 103)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Разом з тим, 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VII (далі Закон № 1304-VII), який був чинним на час вчинення спірних реєстраційних дій, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

- таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

Отже Закон № 1304-VII увів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 Закону № 1304-VII ( вред. на час відступлення права вимоги Відповідачу -2) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) своїх прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно / майнові права, зазначені у підпункті 1 пункту 1 цього Закону. Після відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) банком, щодо якого здійснюється процедура виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 пункту 1 цього Закону, дія пункту 1 цього Закону поширюється також на особу, що придбала (прийняла, отримала) таке право вимоги.

Так, позивачами не оспорюється, а тому не досліджується судом, укладення 03 квітня 2019 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та переможцем торгів ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН», Договору про відступлення прав вимоги № 11 від 03 квітня 2019 року та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, згідно умов якого Відповідач-1 набув право вимоги до позивачів за кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22.05.2007 та іпотечним договором від 22.05.2007.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка виступала, як забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 20-07-Ип/05 про надання кредиту ОСОБА_3 в іноземній валюті, використовується як постійне місце проживання Позивача 1 та членів її сім`ї, оскільки вказана квартира була місцем реєстрації Позивача-1 ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5 , Позивача-2 ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Із пункту 1 іпотечного договору вбачається, що загальна площа спірної квартири складає 34,9 кв.м., житлова площа -17,5 кв.м., тобто не перевищує 140 кв. м.

Доказів наявності у позивачів у власності іншого нерухомого майна до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою статі 203 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства; відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його укладення.

У зв`язку із вказаним, наведені в позові доводи представника позивачів про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону № 1304-VII та відповідно на квартиру позивачів1,2, площа якої не перевищує 140 кв.м., яка була предметом іпотеки та єдиним житлом Позивача-1, не могло бути відступлено право вимоги під час дії вказаного Закону № 1304-VII,- є правомірними.

Таким чином, слід визнати недійсним з моменту його вчинення, укладений 20 травня 2020 року між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 правочин щодо відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, оскільки такий правочин укладений всупереч положень законодавства України, чинного на момент відступлення прав вимоги та в порушення прямо визначеної Законом № 1304-VII заборони.

Як наслідок, укладений між Відповідачем-2 та Відповідачем-3 договір щодо купівлі-продажу квартири є нікчемним, в силу закону та наведених вище обставин. Відповідач-2 не мав права здійснювати продаж квартири, оскільки договір за яким Відповідач-2 набув (отримав) від Відповідача-1 права вимоги за Іпотечним договором є нікчемним, та правочин щодо купівлі-продажу квартири був вчинений безпосередньо в період дії визначеної Законом № 1304-VII заборони.

З Інформаційної довідки № 426626372 від 13 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Т.1а.с. 103), слідує, що 21 вересня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року 16:50:06 та вніс запис № 38280881 від 21 вересня 2020 року 16:47: 01 до Державного реєстру речових прав про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2020.

Пунктом 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року (в редакції чинній на день прийняття рішення приватним 22 нотаріусом про державну реєстрацію права власності) визначено, що: « Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату; 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації». Крім того, пункт 61 згаданого Порядку прямо передбачає, що: «Протягом дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України Про нотаріат, крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця».

Однак, матеріали справи не містять копії досудової вимоги про усунення порушень, надісланої Відповідачем-1 та/або Відповідачем-2 Позивачам та документу, що підтверджує наявність факту завершення 30 (тридцяти) денного строку з моменту отримання Позивачами письмової вимоги Відповідача-1 / Відповідача-2, що є порушенням законодавства України, без отримання документу про надання згоди Позивачем-1 та Позивачем-2 на відчуження Квартири, оскільки відчуження відбувалось під час прямої дії заборони, встановленої Законом № 1304-VII, без повідомлення/згоди власника, та крім того, при відсутності у боржника боргу.

Як вбачається з наданої суду Інформаційної довідки № 426626372 від 13 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А., 21 вересня 2020 року, в порушення прямої заборони, встановленої Законом № 1304-VII, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року 16:50:06; вніс запис № 38280881 від 21 вересня 2020 року 16:47:01 до Державного реєстру речових прав про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Юридична компанія «Право та Гроші» (Відповідач-3) на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

Абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV), у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі№ 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) виснувала, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є правомірним та ефективним способом захисту, оскільки державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно проводить державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо застосування статті 26 Закону № 1952-IV, визначивши, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 464/4325/19 (провадження № 61-6100св23), від 13.03.2024 у справі № 201/8229/19 (провадження № 61-4952св23).

У пункті 11.10 постанови від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимогу про скасування державної реєстрації права власності за певних умов можна розглядати як вимогу про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ця реєстрація створює відповідні перешкоди.

Такі ж висновки сформульовані й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18 (провадження № 14-209цс21), де вказано, що скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем на підставі судового рішення усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правомочності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 зазначено, що належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А тому, суд дійшов висновку, що підлягає до задоволення вимога про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року та скасування запису № 38280881 від 21 вересня 2020 року щодо державної реєстрації права власності на Квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші».

З огляду наведеного, суд критично оцінює позицію Відповідача-3 в даному спорі, оскільки заперечення позовних вимог Відповідачем-3 зводиться до роз`яснень способів захисту, які були б ефективнішими для позивачів в даному спорі. Відповідач-3 висловлює свою думку, бачення даної ситуації, роз`яснює законодавство, правові позиції в аналогічних, на його думку, спорах та аналізує докази сторони позивачів. Відповідач-3 називає себе добросовісним набувачем спірної квартири.

При цьому слід звернути увагу, що при наявності доказу про погашення заборгованості /перерахунок 440 000,00 грн на рахунок Відповідача-1, що підтверджено платіжним дорученням АТ «Ідея Банк» № 261 від 16 січня 2020 року/, Відповідач-3 вказує на відсутність доказів погашення боргу. Дивною та необґрунтованою є позиція Відповідача-3 про відсутність у сторони позивачів доказів, що предмет іпотеки використовувався ними як місце постійного проживання. Саме Відповідач-3, як власник даного помешкання, в квітні 2023 вчинив дії щодо зняття з реєстрації в спірній квартирі позивачів ОСОБА_4 з її сином, ОСОБА_2 та членів її сім`ї, ОСОБА_3 та членів її сім`ї. При цьому, Відповідач-3 не заперечив факт, що на даний час саме позивачі користуються цією однокімнатною квартирою, проживають там по факту, тільки вже без реєстрації в квартирі.

Отже, Відповідач-3 не надав доказів своїм запереченням та в належний спосіб не довів свою позицію у справі.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, тобто скасовуючи рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21.09.2020 року та скасування запису № 38280881 від 21.09.2020, призведе до відновлення порушених прав позивачів, і тому не потрібно застосовувати додаткові способи захисту, такі як поновлення права власності чи поновлення реєстрації місця проживання.

Оскільки поновлення права власності, яке визнане судом, дає законну підставу позивачам зареєструвати своє місце проживання в квартирі.

Щодо визнання припиненим кредитного договору № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року та припиненим право іпотеки та Іпотечного договору від 22 травня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1631.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився.

Як вбачається з матеріалів справи, первісний кредитор скористався своїм правом на дострокове повернення кредитних коштів, звернувшись у 2010 році до суду із позовом про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором № 20-07-Ип/05.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2010 року у справі № 2-14138 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором 20-07-Ип/05 від 22.05.2007 у розмірі 321 350,15 грн та 2170 грн судових витрат.

Таким чином, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» скористалося своїм правом на пред`явлення вимоги до боржників про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав.

І як було вже зазначено вище, 16 січня 2020 року ТОВ «ФК Сіті Голд», у визначений Відповідачем-1 строк, перерахував 440 000,00 грн. на рахунок Відповідача-1, що підтверджується платіжним дорученням № 261 від 16 січня 2020 року (а.с.119), тобто було погашено в повному обсязі заборгованість за кредитним договором 20-07-Ип/05 від 22.05.2007.

Таким чином, Відповідач-2 в травні 2020 набув право вимоги за Іпотечним договором, але в січні 2020 року, на вимогу Відповідача-1, заборгованість за кредитним договором була вже погашена, тобто припинено основне зобов`язання.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

За змістом частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Так, судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором № 20-07-Ип/05 повністю було сплачено поручителем ОСОБА_13 ТОВ «ФК «Сіті Голд», згідно договору поруки № 05/09п, що підтверджується платіжним доручення № 261 від 16.01.2020 (а.с.119).

Наведене свідчить, що зобов`язання за кредитним договором № 20-07-Ип/05 виконано у повному обсязі, а тому суд дійшов висновку, що підлягають до задоволення вимоги позивачів про визнання припиненим кредитного договору № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року та припиненим право іпотеки та Іпотечного договору від 22 травня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1631.

В даній справі, позивачі заявляють вимогу до державного реєстратора Юдіна М.А., який діяв як суб`єкт реєстраційної діяльності. Суд відмовляє в частині позовних вимог до Відповідача-4, оскільки згідно правового висновку ВП ВС, викладеного в постанові від 05.07.2023 по справі № 910/15792/20 слідує, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій.

В наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивачів.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

В даному випадку, суд вважає, що позивачі зазнали моральної шкоди від дій відповідачів. У зв`язку із вчиненими відповідачами діями щодо відчуження квартири, позивачі зазнали душевних страждань через порушення своїх майнових прав та законних інтересів. У позивачів, без їхнього відома, було відібране житло і такі дії відбулися в умовах повномасштабної збройної агресії РФ проти України та введеного в Україні воєнного стану. 04 квітня 2023 року позивачі та їх малолітні діти через протиправні дії Відповідачів були зняті з реєстрації місця проживання у квартирі. Без підстав у позивачів відібрали житло. Позивачі довели, що через наведені обставини, у них з`явилася тривожність та депресія, порушення нормального сну та нормального життя, виникнення конфліктів, що призвело до погіршення сімейних стосунків у сім`ях. Саме відчуття «безхатьківства» вже вказує на моральні страждання особи. Позивачі вимушені звертатися за правовою допомогою, подавати позов до суду для захисту своїх прав, очікувати та тривожитися.

За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, заподіяна громадянину, також підлягає відшкодуванню. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд не погоджується із розміром/оцінкою моральної шкоди.

З огляду наведеного вище, суд прийшов до висновку, що з Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 підлягає стягненню на користь Позивача-1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, 15 000 грн., по 5000 грн., з кожного відповідача.

Також, з Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 підлягає стягненню на користь Позивача -2, 15 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, тобто по 5000 грн. з кожного відповідача.

З Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 підлягає стягненню на користь Позивача -3, в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн, тобто по 2000 грн. з кожного відповідача.

Судові витрати.

Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування судових витрат 16 058,56 грн., зокрема, судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 15 089 грн. 60 коп (Т.1 а.с.120) та судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову в сумі 484 грн 48 коп (Т.1а.с.149), судовий збір за розгляд заяви про забезпечення доказів в сумі 484грн 48 коп (Т.1а.с.204а), тобто по 5352, 85 грн., з кожного відповідача.

Доказів понесених позивачами судових витрат на правничу допомогу до суду не надано.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними з моменту його вчинення Договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, посвідченого Матвієнко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 20 травня 2020 року, за реєстровим № 2229, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ваканда».

Визнати недійсним з моменту його вчинення Договір купівлі-продажу квартири, посвідченого Юдіним М.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 21 вересня 2020 року, за реєстровим № 846, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ваканда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші».

Повернути сторони (Позивача-1 та Позивача-2) в первісний стан у частині права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 Церква, вулиця Чорних Запорожців, будинок 47/1, шляхом:

- скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54169457 від 21 вересня 2020 року;

- скасування запису № 38280881 від 21 вересня 2020 року, внесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем до Державного реєстру речових прав, щодо державної реєстрації права власності на Квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші».

Визнати з 16 січня 2020 року припиненим Кредитний договір № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року, що був укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (перебуває у стані ліквідації/припинення) () (Банк), права вимоги за яким були передані Банком на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Визнати з 16 січня 2020 року припиненим право іпотеки та Іпотечний договір, посвідчений Шелудченко О.В., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, 22 травня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1631, щодо передання Квартири в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за Кредитним договором № 20-07-Ип/05 від 22 травня 2007 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» () на користь позивача ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» (код ЄДРПОУ 43065527) на користь позивача ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» (код ЄДРПОУ 39165528) на користь позивача ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» () на користь позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» (код ЄДРПОУ 43065527) на користь позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» (код ЄДРПОУ 39165528) на користь позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» () на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» (код ЄДРПОУ 43065527) на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» (код ЄДРПОУ 39165528) на користь позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнути з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАНДА» (код ЄДРПОУ 43065527), Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право та Гроші» (код ЄДРПОУ 39165528) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по справі в сумі 16 058,56 грн., тобто по 5352, 85 грн., з кожного відповідача.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.12.2025 року

Суддя О. Я. Ярмола