Справа № 462/6027/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова,

в складі

головуючого судді Ліуша А.І.,

секретаря Поляниці А.М.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у праві спільної власності на земельну ділянку з зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення, частки у праві власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

первісні позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на частку у праві спільної власності на земельну ділянку. Вимоги позову мотивовано тим, що вони є спадкоємцями після смерті матері ОСОБА_5 (інші спадкоємці відсутні). За життя ОСОБА_5 , склала заповіт за яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_2 . Також, спадкоємцем за законом на обов`язкову частку у спадщині є позивач ОСОБА_3 . Зазначили, що 16 травня 2025 року Державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким ОСОБА_2 , успадкувала 1/6 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 . Також 29 травня 2025 року Державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким ОСОБА_3 , успадкував 1/30 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 . Право власності позивачів на частину житлового будинку зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В той же час, серед спадкового майна, належного спадкодавцеві на праві власності на момент смерті є також земельна ділянка, кадастровий номер: :01:002:0107, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0, 0949 га. Спадкодавцеві, в особі ОСОБА_5 , зазначена земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності. Серед інших співвласників цієї земельної ділянки, крім ОСОБА_5 , є ОСОБА_4 . Частки усіх співвласників на цю земельну ділянку не визначені за життя спадкодавця. Відтак, зазначене нерухоме майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. У зв?язку із наведеним, на підставі поданих спадкоємцями, в особі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеної земельної ділянки, Першою львівською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на частину земельної ділянки, оскільки частка належна ОСОБА_5 , у цій земельній ділянці не визначена. Позивачам рекомендовано звернутись за захистом свого права та вирішення цього питання у судовому порядку. Зазначили, що оскільки до позивачів в порядку спадкування перейшло право власності на 1/6 та 1/30 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належали спадкодавцю, відповідно, до позивачів перейшло й право на земельну ділянку, пропорційно до частки в праві власності на житловий будинок, а саме: - 1/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0107, належить ОСОБА_2 , у праві спільної власності; - 1/30 земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0107, належить ОСОБА_3 , у праві спільної власності.

Відповідачкою за первісним позовом було подано до суду зустрічний позов, в якому вона вказала, що їй на праві спільної часткової власності належить частина, а саме 4/5, житлового будинку АДРЕСА_1 . На праві власності відповідачу також належить земельна ділянка, кадастровий номер: :01:002:0107, що розташована по АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексним номером 34034843 від 23.02.2015 року, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, дана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене нерухоме майно (земельна ділянка), належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Та обставина, що вищезазначена земельна ділянка для обслуговування будинку є в сумісному користуванні без виділення часток, істотно перешкоджає відповідачу належно користуватися і розпоряджатися своїм майном. До того ж, вчинити будь-які дії щодо даної ділянки, в тому числі, визначити в даний час розмір часток 2-х співвласників ділянки в спільній сумісній власності в позасудовому порядку вже неможливо, оскільки, як зазначалося вище, одна із співвласників померла і її цивільна дієздатність припинена з моменту смерті, що передбачено ст. 25 ЦК України. Вказала, що у зв`язку з визнанням за ОСОБА_4 права власності на 4/5 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на спірній земельній ділянці, до неї переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти нерухомості у частці, що пропорційна її частці у будинковолодінні. Отже, з огляду на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований на спірній земельній ділянці, належить ОСОБА_4 , на праві спільної часткової власності у розмірі 4/5, частка у праві спільної власності на зазначену земельну ділянку також має визначатися пропорційно до її частки у праві власності на житловий будинок та становить 4/5. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити, що частка ОСОБА_4 , у праві власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0949 га., з кадастровим номером: :01:002:0107, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 4/5 частини.

Представник позивачів в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав, просив такий задовільнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував.

Від позивачів за первісним позовом надійшла заява про визнання позовних вимог позивачки за зустрічним позовом.

Від відповідачки за первісним позовом надійшла заява про визнання позовних вимог позивачів за первісним позовом

Від представника відповідачки за первісним позовом надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі та без участі відповідачки.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, врахувавши позицію учасників провадження, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 лютого 2015 року, земельна ділянка яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0949 га., з кадастровим номером: :01:002:0107, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на праві приватної спільної сумісної власності належить: ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 /а.с.8/. Вказане також стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9/.

Відповідно до заповіту від 13 вересня 2007 року, ОСОБА_5 , все своє майно заповіла ОСОБА_2 /а.с.10-112/.

16 травня 2025 року, державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , на 5/6 часток у спадщині, є її дочка - ОСОБА_2 . Спадщина, на яку в зазначеній частці видано не свідоцтво, складається з: - 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Зазначена частина житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Житловий будинок в цілому складається в восьми житлових, кімнат та двох кухонь. Загальна площа будинку становить 194,8 кв.м, житлова площа - 116,4 кв.м. До будинку відносяться господарські будівлі та споруди згідно технічного паспорта. Свідоцтво про право на спадщину на 5/6 часток 1/5 частини житлового будинку видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на обов?язкову частку у спадщині на підставі статті, 1241 Цивільного кодексу України на 1/6 частку 115 частини житлового будинку ще не видано. Право власності на 1/6 частину житлового будинку підлягає державний реєстрації /а.с.16/.

Як вбачається з листа Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 11 червня 2025 року №443/02-14, для видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частину вищевказаної земельної ділянки, нотаріус зобов?язаний перевірити склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину і нотаріус може видати таке свідоцтво після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні. Частка спадкодавця, ОСОБА_5 , в зазначеній земельній ділянці не визначена, так як згідно свідоцтва про право власності за індексним номером: 34034843 від 23.02.2015 року, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером: 34034966 від 23.02.2015 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 11.06.2025 року, ця земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам без визначення їхніх часток. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 16, 392 Цивільного кодексу України, п. 4.21 Гл.10 ч. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, повідомлено ОСОБА_2 , її право звернутися до суду для вирішення зазначеного питання /а.с.18/.

29 травня 2025 року, державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем на 1/6 частку зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , є її син ОСОБА_3 . Спадщина, на яку в зазначеній частці видано це свідоцтво, складається з: - 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Зазначена частина житлового будинку належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. житловий будинок в цілому складається з восьми житлових кімнат та двох кухонь, Загальна площа будинку становить 194,8 кв.м, житлова площа 116,4 кв.м. До будинку відносяться господарські будівлі та споруди згідно технічного паспорта. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку 1/5 частини житлового будинку видано ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток 1/5 частини житлового будинку видано ОСОБА_2 . Право власності на 1/30 частину житлового будинку підлягає державній реєстрації /а.с.24/.

Як вбачається з листа Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 25 липня 2025 року №620/02-14, для видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частину вищевказаної земельної ділянки, нотаріус зобов?язаний перевірити склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину і нотаріус може видати таке свідоцтво після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні. Частка спадкодавця, ОСОБА_5 , в зазначеній земельній ділянці не визначена, так як згідно свідоцтва про право власності за індексним номером: 34034843 від 23.02.2015 року, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером: 34034966 від 23.02.2015 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 11.06.2025 року, ця земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам без визначення їхніх часток. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 16, 392 Цивільного кодексу України, п. 4.21 Гл.10 ч. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, повідомлено ОСОБА_3 , його права звернутися до суду для вирішення зазначеного питання /а.с.27/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2009 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , є його донька ОСОБА_4 . Спадкове майно складалося з 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.57/.

В ході розгляду справи, судом було досліджено також матеріали спадкової справи ОСОБА_5 , в якій містяться заяви ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , про прийняття спадщини, свідоцтво про народження ОСОБА_7 , довідка з місця проживання ОСОБА_4 , технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 , та вищеописані документи.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частин першої-другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 120 ЗК України.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі № 689/26/17 зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма ст. 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Враховуючи вищевикладене, в даних правовідносинах суд насамперед виходить із правової природи спільної сумісної власності та особливостей спадкування частки в такому майні. Оскільки земельна ділянка належала двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, після смерті одного зі співвласників її частка не припиняється, а входить до складу спадщини в тому розмірі, який відповідає частці у праві власності на житловий будинок та інше майно, на обслуговування якого ця земельна ділянка надана. У зв`язку із цим суд погоджується, що спадкоємці мають право вимагати визначення частки померлої співвласниці для подальшого оформлення спадкових прав, що прямо узгоджується з положеннями статей 368, 369, 372, 1225 ЦК України. Неможливість оформлення спадщини нотаріусом через невизначеність частки спадкодавця є об`єктивною підставою для звернення до суду, адже саме суд у подібних правовідносинах вправі усунути перешкоди у реалізації спадкових прав шляхом визначення частки померлого співвласника у спільному майні.

Так, в ході розгляду справи, спадкоємці довели, що до них перейшли визначені частки у праві власності на житловий будинок, які раніше належали спадкодавцеві, а тому на підставі принципу цільового характеру земельної ділянки та нерозривного зв`язку земельної ділянки з будинком (ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України), до них переходить і відповідна частка у праві власності на земельну ділянку, пропорційна цим часткам. Такий підхід відповідає усталеній судовій практиці Верховного Суду, згідно з якою визначення частки у землі відбувається відповідно до частки у нерухомості, для обслуговування якої цю земельну ділянку надано. Оскільки спадкодавцю належала саме така частка у будинку, то й право спадкоємців на 1/6 та 1/30 частини земельної ділянки є обґрунтованим.

Разом із тим, суд погоджується з вимогами відповідачки з огляду на те, що їй дійсно належить 4/5 частини житлового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці. Відповідно, за принципом слідування земельної ділянки за об`єктом нерухомості, на якому вона розташована, частка у праві власності на землю має визначатися пропорційно частці у будинку. Оскільки земельна ділянка перебуває у правовому режимі спільної сумісної власності, а один зі співвласників помер і визначення часток у позасудовому порядку стало неможливим, вимога відповідачки щодо визначення її частки у розмірі 4/5 є підставною. Вона підтвердила, що фактичне користування ділянкою у цьому обсязі відповідає обсягу її прав на будинок, що узгоджується з приписами статей 86, 120 ЗК України, статей 356, 358, 377 ЦК України.

Таким чином, як первісні позовні вимоги про визначення часток спадкоємцям, так і зустрічні вимоги відповідачки про визначення її частки у розмірі 4/5 є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та спрямовані на встановлення правової визначеності у правовідносинах сторін, а відтак, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

первісний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/6 часток земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0949 га., з кадастровим номером: :01:002:0107, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/30 часток земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0949 га., з кадастровим номером: :01:002:0107, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічну позовну заяву задовільнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_4 , у праві власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0949 га., з кадастровим номером: :01:002:0107, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 4/5 частини.

На підставі ст.372 ЦК України припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Учасники справи:

Позивачі за первісним позовом:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Відповідач за первісним позовом:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду протягом тридцять днів з дня проголошення рішення.

Суддя: А.І. Ліуш