ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5598/24 Номер провадження 22-ц/814/2506/25Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Бутенко С.Б., Пікуля В.П.

за участю секретаря Сальної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про розірвання договору оренди землі

за апеляційною скаргою Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року позивач звернулась до місцевого суду із вказаним позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі (кадастровий номер :00:024:0050, площа 4,9656 га) від 01 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ВСК «Злагода», стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що 01.07.2013 між ОСОБА_2 та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,9656 га, у тому числі рілля 4,9656 га, кадастровий номер :00:024:0050, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Між сторонами 05.09.2017 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013, згідно з якою сторони вирішили внести зміни в договір оренди земельної ділянки від 01.07.2013, а саме: пункт 8 та 9 договору викладено в такій редакції: «Даною додатковою угодою договір продовжено до 05.09.2027», «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8% від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться в Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756 станом на 01.01.2017 становить 173 265,54 грн, а саме: 13 861,24 грн». Порушуючи взяті на себе зобов`язання відповідач не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 рік до 30.12.2022 року. встановленого п.11 договору оренди. Орендна плата за 2022 рік виплачена лише 14.04.2023 після направлення на адресу відповідача заяви про виплату заборгованості.

Між ОСОБА_2 та позивачем 15.08.2023 укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 4,9656 га, у тому числі рілля 4,9656 га, кадастровий номер :00:024:0050, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області. продовжуючи систематично порушувати взяті на себе зобов`язання, ВСК «Злагода» не сплатив орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою за 2023 рік до 30.12.2023.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 01.07.2023, укладений між ОСОБА_2 та ВСК «Злагода» щодо передачі в оренду ВСК «Злагода» земельної ділянки, кадастровий номер :00:024:0050, загальною площею 4,9656 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (додатковою угодою від 18.06.2024 замінено сторону у договорі оренди землі від 01.07.2013 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ).

Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 гривень 96 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ВСК «Злагода», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що судом не надано належної оцінки тому, що 15.08.2023 відбулася зміна власника земельної ділянки з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , однак позивач свого обов`язку не виконала, не повідомила ВСК «Злагода» про зміну власника земельної ділянки, чим порушила вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України.

Вказано, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, землі що є окремою підставою для відмови в позовній заяві, оскільки позивач просить суд розірвати договір оренди землі між ВСК «Злагода» та особою яка не є стороною договору оренди землі від 01.07.2013.

Зазначено, що ОСОБА_2 не було залучено стороною у справі, а суд фактично вирішив питання про права і обов`язки третьої особи яка не була стороною в справі.

Звертає увагу на те, у зв`язку з тим, що позивач несвоєчасно повідомила орендаря про зміну власника земельної ділянки, орендна плата за 2023 рік була виплачена разом з виплатою орендної плати за 2024 рік.

Вважає, що суд помилково вирішив, що договором дарування від 15.08.2023 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 не тільки право власності на земельну ділянку, але й право вимоги грошових коштів по орендній платі до моменту укладення такого договору дарування.

Також вважає, що ВСК «Злагода» належним чином виконав свої зобов`язання за договором без жодних порушень перед позивачам, а тому не було жодних підстав для задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.07.2013 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ВСК «Злагода» (орендар) укладений договір оренди №б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.7-9).

Відповідно до п.2 договору оренди №б/н в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,9656 га, у тому числі рілля 2,6635 га, кадастровий номер :00:024:0050, розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Згідно з п.5 договору оренди землі №б/н від 01.07.2013 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 106495,08 грн.

Відповідно до п.9 договору оренди землі №б/н від 01.07.2013 за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 5 відсотків, від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту 3,20 і 1,756, що становить 115 597,06 грн, а саме 5779,85 грн. Сторони за взаємною згодою мають право змінити розмір орендної плати шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Згідно з п.10 вищезазначеного договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору чи продовження його дії.

Відповідно до договору оренди землі №б/н від 01.07.2013 орендна плата сплачується грошима до 30 числа останнього звітного року місяця.

Відповідно до п.п.2 п.28 договору оренди землі №б/н від 01.07.2013 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у договорі.

Згідно з п.36 договору оренди землі №б/н від 01.07.2013 зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується судовому порядку (а.с.7-9).

Між сторонами 19.05.2017 укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки згідно з якою сторони вирішили внести зміни в договір оренди земельної ділянки від 01.07.2013, а саме пункт 8 договору викладено в такій редакції: «Даною додатковою угодою договір продовжено до 19.05.2027». Також пункт 9 договору викладено в такій редакції: «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8 відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 становить 173265,54 грн, а саме: 13 861,24 грн» (а.с.12).

Згідно з п.6 додаткової угоди по договору оренди земельної ділянки від 19.05.2017 додаткова угода є невід`ємною частиною вищезазначеного договору і набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації, складена в 2 (двох) примірниках: по одному примірнику для кожної зі сторін (а.с.12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.08.2017 №93982571 вбачається, що право оренди земельної ділянки та укладена 19.05.2017 додаткова угода до договору оренди земельної ділянки зареєстровані 27.10.2015 (а.с.13).

Встановлено та підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №6639 та №6644, що 14.04.2023 ВСК «Злагода» сплачено за оренду земельної ділянки (паю) за 2022 рік згідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2022 в розмірі 16 998,88 грн. та 18.04.2023 сплачено за оренду земельної ділянки (паю) за 2022 рік згідно заяви ОСОБА_2 від 16.11.2022 в сумі 4 249,71 грн (а.с.65).

Окрім того, встановлено, що 15.08.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір дарування (а.с.17-18).

Відповідно до договору дарування ОСОБА_2 (дарувальник) передає, а ОСОБА_1 (обдаровуваний) приймає безоплатно у власність об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку загальною площею 4,9656 га, у тому числі рілля 4,9656 га, кадастровий номер :00:024:0050, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.17-18).

Згідно з п.п.4.1 договору дарування право власності на дарунок (об`єкт нерухомого майна) у обдаровуваної виникає відповідно до вч.4 ст.334 ЦК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з дня (моменту) державної реєстрації такого права.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15.08.2023 №342917095 право власності на земельну ділянку площею 4,9656, кадастровий номер :00:024:0050, яка розташована на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.19).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що укладена 18.06.2024 між сторонами додаткова угода до договору оренди земельної ділянки про заміну сторони у договорі оренди землі від 01.07.2013 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 не позбавляють відповідача обов`язку сплати орендної плати. Натомість, навіть після укладання такої додаткової угоди, як на час подачі позову, так і до 30 числа останнього звітного року місяця орендну плату за 2023 рік позивачу сплачено не було.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що орендар допустив несплату (недоплату) орендної плати, внаслідок чого, орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, тому такий договір має бути розірваний на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 прохала суд розірвати договір оренди землі від 01.07.2013, мотивуючи тим, що відповідач неодноразово порушував умови договору оренди землі, а саме: систематично не сплачував орендну плату в повному обсязі, зокрема в 2022 та 2023 роках. Орендна плата за 2022 рік сплачена лише у 2023 році, а за 2023 рік (період з 15.08.2023 по 31.12.2024) лише після звернення до суду. Тоді як, заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2023 по 15.08.2023 не погашена і на час розгляду справи в суді.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що орендна плата за 2023 рік в сумі 7 739,34 грн сплачена лише 23.01.2025, та підтверджується платіжною інструкцією від 23.01.2025 №9645, тобто з порушенням умов договору оренди землі (а.с.39), а заборгованість за 2023 рік у сумі 7 739,34 грн. за період з 15.08.2023 по 31.12.2023 погашена ВСК «Злагода» лише 23.01.2025, тобто після подачі позову та з порушенням умов договору.

Відповідно до наведених норм права, вище вказане є суттєвими порушеннями умов договору, що позбавили позивача права на те, на що він розраховував погоджуючись на укладення договору оренди (стаття 651 ЦК України). Отже, такі порушення утворюють системність порушень умов договору та дають підстави для розірвання договору оренди.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що 15.08.2023 відбулася зміна власника земельної ділянки, проте позивач не повідомила ВСК «Злагода» про зміну власника земельної ділянки, чим порушила вимоги ст. 148-1 Земельного кодексу України, враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.148-1 ЗК України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 18.06.2024 укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, відповідно до умов якої внесені зміни до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2013, а саме: замінено сторону у договорі оренди землі від 01.07.2013 із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на підставі договору дарування зареєстрованого в реєстрі №1016 від 15.08.2023. Розділ строк дії договору змінено та викладено в наступній редакції: «Даною додатковою угодою договір продовжено на 14 років 6 місяців. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді». Розділ «Орендна плата» змінено та викладено в наступній редакції: «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 15% виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 4,9656 га з урахуванням коефіцієнту індексації та коефіцієнту грошової оцінки, станом на 18.06.2024, становить 184 945,98 грн, а саме: 27 741,90 грн» (а.с.52).

Зазначена додаткова угода зареєстрована в реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 18.10.2024 №399917129 (а.с.53).

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд прийшов до обгрунтованого висновку, що на підставі договору дарування до позивача перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за договором оренди з дня набуття права власності на земельну ділянку, тобто з 15.08.2023.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково вирішив, що договором дарування від 15.08.2023 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 не тільки право власності земельну ділянку, але й право вимоги грошових коштів по орендній платі до моменту укладення такого договору дарування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оскільки позивач несвоєчасно повідомила орендаря про зміну власника земельної ділянки, тому орендна плата за 2023 рік була виплачена разом з виплатою орендної плати за 2024 рік.

Зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки заборгованість за 2023 рік у сумі 7 739,34 грн за період з 15.08.2023 по 31.12.2023 погашена ВСК «Злагода» лише 23.01.2025, після подачі позову та з порушенням умов договору.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що заборгованість була своєчасно виплачена ОСОБА_2 , тому зміна власника не свідчить про те, що вони були позбавлені можливості своєчасно сплатити орендну плату попередньому власнику.

Щодо обрання неналежного способу захисту, колегія суддів зазначає, що позивач за договором дарування від 15.08.2023, як новий власник земельної ділянки після ОСОБА_2 , набула права орендодавця та є стороною договору оренди землі від 01.07.2013, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість відповідачем не наведено.

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді С.Б. Бутенко

В.П. Пікуль