Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5061/13-ц Головуючий у 1-й інст. Мозговий В.Б.
Категорія 62 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №285/5061/13-ц за заявою Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2013 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року Новоград-Волинський міжрайонна прокуратура в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради звернулася до суду із заявою у якій просила визнати спадщину- земельну частку (пай) площею 3,8002 га, що розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, вартістю 88167,65 грн, що залишилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою; передати вказану земельну частку (пай) у власність територіальної громади Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Позов обґрунтовано тим, що 26.06.2006 виконавчим комітетом Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району зареєстровано смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить земельна частка (пай) площею 3,8002 га, що розташована на території Токарівської сільської ради. Згідно інформації з відділу Держземагенства у Новоград-Волинському районі на ім`я ОСОБА_2 ,01.07.2003 за №215 видано державний акт серії ЖТ за №127639 на право власності на вищевказану земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва. Вартість земельної ділянки становить 88167,65 грн. Згідно довідки Токарівської сільської ради разом з ним, за місцем проживання протягом шести місяців та на день смерті ніхто не проживав. Спадкоємців за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений строк до сільської ради не зверталися. До нотаріальної контори можливі спадкоємці із заявами про прийняття спадщини також не зверталися. Позивач посилався на ст. 278 ЦПК України , що суд встановивши, що спадкоємців за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалю рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2013 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відкрилась після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 та складається із земельної частки (паю), площею 3,8002 га, розташованої на території Токарівськолї сільської ради Новоград-Волинського району , вартістю 88167,65 га, належної померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №127639 від 01.07.2003, та передано її у власність територіальної громади Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , особа, яка не була залучена до участі у справі подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Новоград-Волинський міжрайонна прокуратура залишити без розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Токарів помер її брат, ОСОБА_2 , вона фактично прийняла спадщину та стала спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 . Вказує, що звернулась до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 29.03.2007 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок спадкодавця в цілому з усіма надвірними будівлями, які розташовані у с. Токарів (спадкова справ №1073/2006). У подальшому виявилося, що у спадкодавця окрім житлового будинку є інше спадкове майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0158, площею 3,8002 га, з цільовим призначенням для введення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що повторно звернулася до Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, проте 22 лютого 2024 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за Токарівською сільською радою. Вказує, що у червні 2025 року вона отримала лист від Ярунської сілської ради Звягельського району від 17.06.2025 за № 779/02/-19 із якого дізналася, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07.11.2013 спірну земельну ділянку визнано відумерло. Згідно заяви, вона отримала копію оскаржуваного судового рішення 28.07.2025 року. Вказує, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки. Зазначає, що звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор мав переконатися у відсутності заведеної нотаріусом спадкової справи після смерті ОСОБА_2 . Разом з тим, така спадкова справа була заведена нотаріусом ще у 2006 році.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ за №127639 від 01.07.2003, ОСОБА_2 на підставі розпорядження Новоград-Волинської райдержадміністрації від 30.05.2003 за №239 є власником земельної ділянки площею 3,8002 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, Токарівська сільська рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.03.2007 державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Лавренюк Т.Г., ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 житловий будинок з усіма надвірними спорудами, який розташований у с. Токарів, Новоград-Волинського району, Житомирської області, спадкова справа за №1073/06.

22 лютого 2024 року ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,8002 га, яка розташована на території Ярунської територіальної громади Звягельського району після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою державного нотаріуса Звягельської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,8002 га, кадастровий номер :01:000:0158, яка розташована території Ярунської територіальної громади Звягельського району (колишньої Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району) Житомирської області, після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи вимоги заяви прокурора, суд першої інстанції виходив з достатніх підстав для визнання спадщини відумерлою та передачі її територіальній громаді.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із заявою про визнання майна відумерлою спадщиною, прокурор зазначав, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку не прийняли спадкоємці протягом передбаченого строку.

Разом з тим, подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом щодо майна померлого ОСОБА_2 .

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 надала копію свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 29.03.2007 державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області Лавренюк Т.Г., за яким ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 житловий будинок з усіма надвірними спорудами, який розташований у с. Токарів, Новоград-Волинського району, Житомирської області, спадкова справа за №1073/06.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно зі ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Наведене свідчить про існування спору між ОСОБА_3 та Токарівською сільською радою, правонаступником якої є Ярунська сільська рада Звягельського району Житомирської області щодо права власності на спадкове майно.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку щодо можливості розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження, оскільки із матеріалів справи слідує, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Залишення без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, не перешкоджає зверненню до суду із відповідним позовом для вирішення спору.

Під час ухвалення рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування такого рішення з ухваленням нового про залишення заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 листопада 2013 року скасувати.

Заяву Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради Житомирської області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді