Справа 206/5946/25
Провадження 2-о/206/271/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

за участю секретаря судових засідань Цибань Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю заявника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

22.10.2025 року заявник ОСОБА_3 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів.

І. Стислий виклад позиції заявника.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що його походження підтверджується свідоцтвом про народження, відповідно до якого його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

16.12.1994 року між заявником та його батьком було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 2-7937. Під час оформлення цього договору та виготовлення подальшої технічної документації була допущена помилка в написанні прізвища заявника: замість правильного « ОСОБА_6 » зазначено « ОСОБА_7 ».

Зазначений договір підлягав реєстрації в Лисичанському бюро технічної інвентаризації, яке заявник провів 23 грудня 1994 року, і отримав реєстраційний напис, виконаний російською мовою, згідно з російським домоуправлінням АДРЕСА_1 зареєстровано на правах приватної власності за (мовою оригіналу) ОСОБА_8 на підставі Договору довічного утримання, і записаний у реєстраційну книгу за № 5486. Відповідні зміни внесені до технічного паспорта.

Заявник проживав у вказаному будинку до 1990 року та повторно вселився у 1995 році.

Батько заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

15.01.2023 року житловий будинок заявника у м. Лисичанськ був розграбований унаслідок збройної агресії РФ, у зв`язку з чим частина документів була втрачена. Після цього заявник та його сім`я виїхали до м. Дніпра. За фактом розграбування 15.05.2023 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000287 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

03.09.2025 заявник звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за вищевказаною адресою. Під час розгляду документів державний реєстратор виявив розбіжності в написанні прізвища заявника у договорі довічного утримання та у паспорті громадянина України, у зв`язку з чим заява була залишена без руху.

Лисичанська міська військова адміністрація, у відповідь на запит реєстратора, повідомила про неможливість надання інформації або копій документів БТІ через тимчасову окупацію м. Лисичанськ.

19.09.2025 року державним реєстратором прийнято рішення № 80922511 про відмову у проведенні реєстраційних дій та рекомендовано заявнику звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів.

У зв`язку з неможливістю отримати або відновити документи іншим шляхом заявник просить суд встановити зазначені факти, які необхідні для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (а.с. 1-8).

В судовому засідання заявник свою заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник заінтересованої особиДепартаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв, клопотань від останнього не надходило.

.

ІІ. Заяви, клопотання таінші процесуальні дії у справі.

11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25листопада 2025 року та витребувано у Луганського обласного державного нотаріального архіву інформацію щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_4 (а.с. 31-31 зі звороту).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом дослідженні такі документи, надані заявником:

копіясвідоцтва про народження заявника НОМЕР_1 , виданого Верхнянським міським РАЦС Луганської області 21 лютого 1961 року, актовий запис № 112, з якого вбачається, що документ викладено російською мовою, прізвище заявника прізвище його батьків ідентичні ОСОБА_9 (а.с. 9);

копія домової книги, з якої вбачається, що заявник та його батьки постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , рух реєстрації заявника за даною адресою. В одному з записів зазначено, що у 1978 році (будучи неповнолітнім) заявник виписувався до м. Харків для навчання. Документ викладено російською мовою, в якому прізвище заявника та прізвище його батьків ідентичні ОСОБА_9 (а.с. 10-12);

копію диплома НОМЕР_2 Харківського інженерно-будівельного інституту від 23.06.1983, реєстраційний № 749, з якого вбачається період навчання 1978-1983 рр. Зазначений документ викладено двома мовами українською та російською. Українською мовою прізвище заявника зазначено ОСОБА_9 (а.с. 13);

копію договору довічного утримання від 16.12.1994 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , зареєстрованого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Фесенко Р.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-7937 (а.с. 14);

копію реєстраційного запису від 23.12.1994 року, згідно з яким домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за (мовою оригіналу) ОСОБА_3 , на підставі Договору про довічне утримання від 16.12.1994 року, реєстр №2-7937, і записано в реєстрову книгу за № 5486 (а.с. 15);

копію свідоцтва про смерть батька Серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області 05.06.2013, актовий запис № 717 (а.с. 16).

копія паспорта громадянина України ОСОБА_3 , виданого 1МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області 25.01.1997 року (а.с. 17-18);

копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 02.03.1999 на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 19);

копія пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , Серія НОМЕР_4 від 27.04.2022 (а.с. 20);

копію витягу з реєстру територіальної громади із зазначенням місця реєстрації від 02.09.2025 (а.с. 21);

копію довідки від 20.04.2023 № 1243- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 22);

копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.05.2023, де заявником є ОСОБА_3 за фактом розграбування власності - будинку АДРЕСА_1 (а.с. 23);

копія рішення держ. реєстратора № 80736846 від 09.09.2025 (а.с. 24);

копія відповіді Лисичанської міської військової адміністрації від 11.09.2025 за № 728/01-25 про неможливість надання інформації (а.с.25);

копія рішення № 80922511 від 19.09.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дій (а.с. 26).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, перевіривши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, ім`я, по батькові або прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з її даними у свідоцтві про народження чи паспорті.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У цій справі заявник надав суду низку документів, які підтверджують його особу, родинні зв`язки із зазначеним батьком та наявність правовстановлюючих документів, а саме: копію свідоцтва про народження (із вказанням прізвища батьків), копію домової книги, копію диплому, копію договору довічного утримання від 16.12.1994 р. (зареєстрованого за № 2-7937), копію реєстраційного запису БТІ від 23.12.1994 р. (реєстр. книга № 5486), копію свідоцтва про смерть батька, витяги з реєстрів, витяг з ЄРДР щодо розграбування майна, рішення та листи органів реєстрації (у т.ч. рішення держреєстратора № 80736846 від 09.09.2025 і рішення № 80922511 від 19.09.2025) тощо (а.с. 926).

Суд встановив, що між змістом наведених документів існує логічна і фактична узгодженість: свідоцтво про народження та записи у домовій книзі свідчать про родинні зв`язки заявника із зазначеним батьком; договір довічного утримання та запис БТІ підтверджують наявність правовстановлюючих відносин щодо конкретного домоволодіння; інші документи (паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, витяги реєстрів, свідоцтво про смерть) кореспондують між собою за персональними даними й містять ідентичні відомості про заявника. Наявні в матеріалах справи розбіжності у написанні прізвища (орфографічний варіант « ОСОБА_7 » у деяких документах замість « ОСОБА_6 ») є технічного, орфографічного характеру та не спростовують ідентичності особи, з огляду на наявність системи взаємопов`язаних доказів, що дозволяють однозначно ототожнити заявника з особою, вказаною в правовстановлюючих документах.

Суд також враховує, що частина оригіналів або джерел інформації не підлягає одержанню із-за тимчасової окупації м. Лисичанськ (відповідь Лисичанської міської ВА від 11.09.2025 № 728/01-25) та що за фактом розграбування житлового будинку внесено відомості до ЄРДР (№ 0000287), що підтверджує неможливість відновлення документів іншим шляхом. Державний реєстратор, діючи у межах своїх повноважень, залишив заяву без руху та вдався до відмови у проведенні реєстраційних дій з мотивів відсутності можливості перевірити окремі документи; у зв`язку з цим суд є належним органом для встановлення обставин, від яких залежить реалізація майнових прав заявника.

Таким чином, суд встановлює факт родинних відносин між заявником ОСОБА_3 та його батьком ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про народження (а.с. 9), яке є первинним документом, що засвідчує походження, а також записів у домовій книзі (а.с. 10-12)та інших наданих суду документів.

Згідно з чинним законодавством про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, наявність розбіжностей у написанні прізвища у правовстановлюючому документі (договорі довічного утримання від 16.12.1994 р.) та паспорті особи є безумовною підставою для відмови у державній реєстрації (рішення реєстратора № 80922511 від 19.09.2025). Суд, враховуючи наявність такої відмови та неможливість виправлення помилки в адміністративному порядку (тимчасова окупація, втрата архівних даних БТІ), покликаний встановити цей факт.

Суд дійшов висновку, що розбіжність у написанні прізвища: « ОСОБА_7 » (у договорі) та « ОСОБА_9 » (у паспорті, свідоцтві про народження та інших документах) є орфографічною помилкою (технічною опискою).

Ключовим доказом ідентичності є те, що право власності було зареєстровано в БТІ 23 грудня 1994 року на підставі цього ж договору, і в реєстраційному записі БТІ (а.с. 15), який є державною реєстрацією права власності, прізвище заявника зазначено правильно ОСОБА_3 . Це свідчить про те, що на момент набуття права власності особа набувача була належним чином ідентифікована державним органом. Інші документи (ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, витяги, дипломи), які містять правильне написання прізвища, також підтверджують ідентичність заявника з особою, зазначеною у правовстановлюючому документі.

Встановлення цих фактів є необхідним і єдиним способом для заявника, чиї права власності захищені статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до ЄКПЛ, реалізувати своє право на державну реєстрацію нерухомого майна.

Отже, оскільки надані заявником документи та пояснення у сукупності є достатніми для встановлення факту родинних відносин між заявником та ОСОБА_4 , а також факту належності йому правовстановлюючих документів (договір довічного утримання від 16.12.1994 р. та реєстраційний запис БТІ від 23.12.1994 р.), та враховуючи неможливість реалізації прав заявника адміністративними або іншими поза судовими способами, суд вважає,що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 12, 27, 31, 57, 60, 209, 212-214, 223, 256, 293, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був рідним батьком ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Встановити факт належності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) договору довічного утримання від 16.12.1994 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Фесенко Р.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 2-7937 та реєстраційного запису від 23.12.1994 року, на право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , записаного в реєстраційній книзі за № 5486.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Гаркуша