П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/16674/25

Провадження № 22-ц/4815/1455/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Гордійчук І.О.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(скорочений текст) 12 серпня 2025 року

у м. Рівне Рівненської області

без фіксування судового засідання

звукозаписувальними технічними засобами

Дата складення повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Маринич В.В.

за участі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представників учасників справи - адвокатів Луцик Катерини Василівни і Бевз Тетяни Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бевз Тетяни Сергіївни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Рівненське районне управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області; про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким тимчасово обмежити його права, заборонивши йому перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 та заборонивши йому наближатися на відстань менше ста метрів до місця спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 .

Мотивуючи заяву, вказувалося, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі і проживають у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить чоловіку на праві спільної сумісної власності з розрахунку 1/3 частка. Під час подружнього життя ОСОБА_2 влаштовує конфлікти, застосовує до неї фізичне та психологічне насильство.

28 травня 2025 року він у черговий раз за місцем їх проживання вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, а саме штовхав, нецензурно лаявся, виштовхував із квартири, завдав тілесних ушкоджень. Працівниками поліції тоді ж складено щодо нього терміновий заборонний припис серії АА №475907, зобов`язавши залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Такі ж само приписи були складені щодо кривдника і раніше - 27 квітня 2025 року та 08 травня 2025 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 травня 2025 року у справі № 569/10139/25 заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 строком на три місяці, яким визначено тимчасові обмеження його прав, заборонивши йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонивши йому наближатися на відстань ста метрів до місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте кривдник продовжує вчиняти щодо ОСОБА_1 насильницькі дії, тобто вона вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому звернулася за видачею обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання яког озареєстрвоано у АДРЕСА_1 .

Визначено такі тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 і покладено на нього такі обов`язки:

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань менше ста метрів до місця спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено строк обмежувального припису у шість місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допущено до негайного виконання, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення вирішено повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Рівненської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднесено на рахунок держави.

У поданій через свого представника - адвоката Бевз Т.С. апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та фактично - у порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про помилковість висновків суду щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_2 28 травня 2025 року домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , оскільки до матеріалів справи не було долучено термінового заборонного припису серії АА №475907 від 28.05.2025 і не підтверджено факту відповідного звернення до органів поліції.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 станом на 28 травня 2025 року проживав у с. Чепелівка Хмельницької області. Також покликається на те, що ОСОБА_3 неодноразово долучала до матеріалів справи №569/16674/25 термінові заборонні приписи від 27 квітня 2025 року та від 08 травня 2025 року, проте ці документи уже були предметом судового дослідження та оцінки у справі №569/10139/25.

Після винесення обмежувального припису 21 травня 2025 року у справі №569/10139/25 жодних нових протоколів працівниками поліції щодо ОСОБА_2 не складалося, а факт порушення обмежувального припису від 03 червня 2025 року не підтверджується матеріалами справи.

Отже, наведені ОСОБА_3 обставини не відповідають дійсності, адже ґрунтуються на документах, яким уже було надано оцінку судом в іншій справі та не засвідчуються новими доказами.

Також матеріали справи не містять доказів про те, що у ОСОБА_2 є інше житло, крім того, де йому заборонено перебувати і куди йому заборонено наближатися.

Щодо порушення норм процесуального права, то вважає, що судом при розгляді справи не додержано вимог ст.ст. 3502, 3504, 3506, 76, 81, 89 ЦПК України.

Так само неправильно застосованими є і норми ст.ст. 1, 24, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Крім того, судом не враховано висновків Верховного Суду, що висловлені у постановах від 23 грудня 2020 року у справі №753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі №570/2528/20, від 09 лютого 2022 року у справі №607/10853/21, від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19, від 10 лютого 2021 року у справі №761/109/19, від 30 січня 2020 року у справі №545/744/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 05 березня 2020 року у справі №755/5273/19, від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19. Також залишено без уваги і рішення Європейського суду з прав людини у справах "Щокін проти України" та "Серявін та інші проти України"

У поданому відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат Луцик К.В., вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають у квартирі АДРЕСА_2 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2

27 квітня 2025 року працівниками поліції складено щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №659848.

Протягом часу із 27 квітня 2025 року по 07 травня 2025 року діяв терміновий заборонний припис АА №618743 про заборону перебування у квартирі строком на десять діб.

08 травня 2025 року щодо ОСОБА_2 складено працівниками поліції протокол про застосування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА№ 470957.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2025 року у справі № 569/10139/25 заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 строком на три місяці, яким визначено тимчасові обмеження його прав, а саме заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ; заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ста метрів до місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

28 травня 2025 року за місцем їх проживання вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного і фізичного характеру, а саме штовхав, нецензурно лаявся, виштовхував із квартири, завдав тілесних ушкоджень. Працівниками поліції складено щодо нього терміновий заборонний припис серії АА №475907 від 28.05.2025, зобов`язавши залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Такі ж само приписи були складені щодо кривдника і раніше - 27 квітня 2025 року та 08 травня 2025 року.

Звертаючись 11 серпня 2025 року до суду, ОСОБА_3 покликалася на наведені вище обставини.

У письмових поясненнях від 12 серпня 2025 року, адресованих Рівненському міському суду, ОСОБА_1 додатково зазначала про те, що під час дії обмежувального припису 03 червня 2025 року о 23 годині 34 хвилині ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, всупереч встановленій забороні намагався проникнути до квартири АДРЕСА_2 . З цією метою він крутив дверний замок, хоча не мав ключів, нецензурно висловлювався, безперервно дзвонив у двері, з огляду на що, відчуваючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, у телефонному режимі вона звернулася з викликом до органів поліції. Перед прибуттям поліцейських ОСОБА_2 залишив місце події і вирушив автомобілем у невстановленому напрямку. Зранку 04 червня 2025 року він стежив за нею неподалік житловому будинку по дорозі на роботу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості заяви, оскільки факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до органів поліції з міркувань вчинення щодо неї ОСОБА_2 домашнього насильства, а також складення протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачені ст. 1732 КУпАП, які знаходилися на судовому вирішенні, винесення термінового заборонного припису щодо нього є необхідною та достатньою підставою для застосування до ОСОБА_2 спеціальних заходів протидії домашньому насильству, що визначено Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Оскільки існує висока імовірність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються доказами у справі, тому з метою забезпечення дієвого і ефективного захисту ОСОБА_1 видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 .

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 3502, 3506 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Пунктами 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 зазначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Висновок Верховного Суду у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19 вказує, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Подібні висновки щодо звернення до компетентного органу із заявою про вчинене домашнє насильство або наявності відкритих кримінальних проваджень без результатів по них (зокрема визнання особи винною у заявлених кримінальних порушеннях) як недостатніх доказів для задоволення заяв про видачу обмежувального припису відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" також містяться у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №545/744/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 05 березня 2020 року у справі №755/5273/19, від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19.

Приходячи до переконання про відмову у видачі обмежувального припису, колегія суддів бере до уваги, що факт вчинення домашнього насильства, як і будь-яке правопорушення, повинен мати свої складові елементи і бути доведений об`єктивними та переконливими доказами, які мають чітко підтверджувати час, місце, спосіб його вчинення, мету і намір винуватця та засвідчувати його конкретну протиправну поведінку стосовно потерпілої особи.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 76-78 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Між тим, у своїй заяві ОСОБА_1 на обставини конкретного правопорушення не покликається, обмежуючись вказівкою про те, що незважаючи на існування обмежувального припису, виданого на підставі рішення Рівненського міського суду від 21 травня 2025 року у справі №569/10139/25, ОСОБА_2 продовжує вчиняти правопорушення щодо неї.

При цьому оскаржуване рішення їх також не містить.

Самі ж по собі посилання суду на те, що невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї, існує висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, що спонукало до видачі обмежувального припису, колегія суддів вважає припущеннями, що не ґрунтуються на обставинах справи і вимогах закону. Тобто правопорушення, факт вчинення якого не доведено, судовому захисту не підлягає.

Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні заяви увагу на зазначені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, що потягло неправильне вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бевз Тетяни Сергіївни задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Рівненське районне управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області; у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 16 грудня 2025 року

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків