Провадження № 2-ві/932/26/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Орчелота А.В., за участю: секретаря Теліціної О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Потоцькій Світлані Сергіївні у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання відсутності попередження про відключення від електропостачання протиправним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Потоцької С.С. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання відсутності попередження про відключення від електропостачання протиправним.

10.12.2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді у справі Потоцькій Світлані Сергіївні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 року заява про відвід судді надійшла в провадження судді Орчелоти А.В..

В обґрунтування заяви про відвід головуючого судді по справі Потоцької Світлани Сергіївни позивач зазначила, що має недовіру до спроможності судді прийняти справедливе рішення, оскільки суддею порушились норми цивільного процесуального законодавства, а також суддею вчинялися перешкоди в отриманні процесуального рішення.

Згідно з ч.8 ст.40ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Частиною 2 ст.40ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч.3 ст.40ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

В даному випадку така заява про відвід надійшла після прийняття справи до свого провадження, а відтак, питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.1 ст.36ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.ч.2 та 3 ст.36ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ч.3 ст.39ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.1 ст.40ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 09.11.2006 визначено: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п.66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, доводи позивача зводяться до її недовіри у спроможність судді прийняти справедливе рішення, оскільки, на її думку, суддею порушились норми цивільного процесуального законодавства, а також тим, що нібито суддею вчинялися перешкоди в отриманні процесуального рішення.

Вирішуючи такі доводи, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні №6-рп/2001 від 23.05.2001, судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони нескасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.36ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, позивача із процесуальними діями чи рішеннями головуючого у справі не є підставою для відводу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.01.2025 у справі №357/1662/23 (провадження №61-4877св24).

Щодо доводів позивача про упередженість судді Потоцької С.С. при розгляді даної справи, а також, перешкоджання отриманню процесуального рішення, то такі її доводи жодним чином не підтверджені.

Аналізуючи доводи позивача, суд відзначає, що заява про відвід не містить визначених процесуальним законом підстав для відводу головуючого судді у цій справі.

Суд звертає увагу, що жодних доказів будь-якої упередженості суду по відношенню до позивача не надано.

На думку суду, заявник надає суб`єктивну оцінку діям головуючого судді, які ґрунтуються лише на припущеннях і об`єктивно нічим не підтверджуються, по суті заявник не погоджується з процесуальними рішеннями та/або діями судді, які, за перевіркою суду не знайшли свого належного підтвердження.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді незгода учасника справи з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на їх думку, суддя повинен вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Викладене дає підстави зробити висновок про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу головуючого судді у цій справі, оскільки заявлена заява про відвід не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі судді у розгляді цієї цивільної справи, відповідно до статей 36, 37 ЦПК України.

Будь-які порушення чи зловживання, які б могли свідчити про упередженість, головуючим суддею при розгляді даної справи не допускались.

При цьому слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд.

За таких обставин приходжу до висновку про необґрунтованість доводів заяви, що має наслідком відмови у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Потоцькій Світлані Сергіївні у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання відсутності попередження про відключення від електропостачання протиправним - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Дніпра А.В. Орчелота