Справа № 128/1916/25

09 грудня 2025 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025, головуючим суддею визначено суддю Фанду О.А.
На підставі розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №178/25 від 14.07.2025 головуючий суддя Вінницького районного суду Вінницької області Фанда О.А., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025, у справі № 128/1916/25 замінена на головуючого суддю Вінницького районного суду Вінницької області Карпінську Ю.Ф.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 18.07.2025 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання; задовольнив заяву представника позивача та витребував у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгеніївни (м. Вінниця, вул. Острозького, 47/3) копію спадкової справи №40/2025, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
01.08.2025 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2025 приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Нідзельська І.Є. подала копію спадкової справи №40/2025, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 30.09.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судове засідання 08.12.2025 учасники справи не з`явились, хоч в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Свистун Л.В. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, заяви та клопотання відсутні, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За згодою сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 08.12.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 08.12.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Вороновиця, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.09.2024 (а.с. 7).
Згідно з копією реєстраційного посвідчення Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 23.01.2009, житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 з правом приватної власності на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого Надольською Т.П., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу від 02.06.2006 №3516 (а.с. 11).
Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №198027, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2165 га, розташованої у АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 12).
На підтвердження незадовільного стану здоров`я позивача ОСОБА_1 та її перебування на лікуванні з 02 до 09 січня 2025 року, з 11 до 29 січня 2025 року, з 03 до 18 березня 2025 року до позову долучено медичні документи (а.с. 14-41).
З копії спадкової справи №40/2025, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , наданої на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2025, убачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернувся її син ОСОБА_2 та на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 63-105).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
У статті 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Зі змісту статей 1220, 1221 ЦК України убачається, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України).
У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
У частині третій статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми Закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 (справа № 494/498/16-ц) зроблено висновок, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд зобов`язаний дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 332/1434/15-ц) зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Шестимісячний строк на звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 закінчився 04.03.2025.

Натомість, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса ОСОБА_1 звернулася лише 09.05.2025, внаслідок чого отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 зазначає, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що має серйозні проблеми зі здоров`ям та її перебуванням на лікуванні з 02 до 09 січня 2025 року, з 11 до 29 січня 2025 року, з 03 до 18 березня 2025 року.

Вказані обставини підтверджуються наданими стороною позивача медичними документами.

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 341/2260/21).

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Досліджуючи вказані позивачем причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини у взаємозв`язку із наданими суду доказами, установлено, що стан здоров`я позивача ОСОБА_1 унеможливив її звернення із заявою про прийняття спадщини у межах визначеного законом строку, у зв`язку з чим такий строк був пропущений.

Суд враховує, що наявні та документально підтверджені у ОСОБА_1 захворювання створили істотні труднощі в поданні заяви про прийняття спадщини протягом визначеного законодавством строку.

За таких обставин суд визнає поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні підстави, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, доказів на спростування встановлених судом обставин не надав.

Таким чином, суд визнає поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 перебування ОСОБА_1 на лікуванні, та вважає, що наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Керуючись статтями 1217, 1220, 1222-1233, 1269-1270, 1272 ЦК України, статтями 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 терміном 3 (три) місяці, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного судового рішення 09.12.2025.

СУДДЯ