головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
провадження № 22-ц/824/7208/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про визнання дій незаконними, зобов`язання здійснити дії, повернення незаконно стягнутої суми платежу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконної вимоги, зобов`язання здійснювати дії, -

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Євро-Реконструкція», у якому просив суд:

визнати незаконними дії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ щодо безпідставного нарахування плати за постачання гарячої води без урахування показників ліцензованого лічильника № 230216355A;

зобов`язати здійснити нарахування плати за постачання гарячої води відповідно до показників лічильника починаючи з 01 березня 2022 року, враховуючи, що за весь період використано всього 32 м3;

повернути незаконно стягнуту сума платежу 1790 грн 11 коп. за незаконно нараховані 23,5 м3, замість 3.38 м3;

за порушене право під час безпідставного нарахування плати за постачання гарячої води протягом 28 місяців, приниження честі і гідності, порушеного права виплати позивачу моральну шкоду у мінімальному розмірі 10 000 грн;

визнати незаконною вимогу щодо заміни лічильника за рахунок ОСОБА_1 , як споживача, без урахування норм про періодичну повірку лічильника обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та пункту 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність за рахунок абонентського обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;

зобов`язати здійснювати періодичну повірку лічильника, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та пункту 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність за рахунок абонентського обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

У лютому 2021 року позивач звернувся до ТОВ «Євро-Реконструкція» щодо повірки або заміни лічильника з постачання гарячої води та отримав відповідь про те, що відповідно до законодавства повірка та заміна квартирних приладів обліку здійснюється споживачами послуг.

За наслідком отриманої відповіді від ТОВ «Євро-Реконструкція» позивач 01 березня 2022 року за власний рахунок встановив новий лічильник № 230216355А, знятий показник якого складав 186 м3, ліцензований ФОП ОСОБА_2 , про що повідомив відповідача шляхом подачі заявки через скриньку, але дані про показники не завжди враховувались відповідачем.

У січні 2023 року відповідач без урахування показників лічильника нарахував плату за 25 м3 замість 3,73 м3, що складало 282 грн 97 коп., проте відповідач нарахував 1 922 грн 72 коп., у лютому 2023 року відповідач нарахував плату 1 790 грн 11 коп. за 23,5 м3. Він сплатив за 23,5 м3 у розмірі 1790,11 грн. З лютого по серпень відповідачем нараховувались показники лічильника, а з вересня 2023 року - за використані 3 м 3. За жовтень 2023 року були використано 3 м3, але відповідач нарахував 56 м3 на суму 4 309 грн 35 коп. тощо.

04 липня 2024 року на адресу позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» надіслано заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості за надані житлово-комунальну послуги, інфляційну складову боргу, 3% річних, витрат на правову допомогу, судовий збір, з якою він не погоджується.

У період з 01 березня 2022 року після встановлення нового лічильника води, додаткової повірки відповідачем не проводилось, нарахування боргу у сумі 3 484 грн. 18 коп. позивач вважає безпідставними.

Указані відповідачем показники та розрахунки, зафіксовані приладами обліку, не співпадають, а тому відповідач має скасувати штучно створений борг та здійснити перерахунок оплати за надані послуги згідно з відомостями (даних) приладів обліку.

Вважає, що вказане нарахування заборгованості є незаконним відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що такий спосіб як здійснення перерахунку та списання з особового рахунку заборгованості статтею 16 ЦК України та іншими законами не визначений. Вимога позивача про зобов`язання відповідача виконувати роботи із періодичної повірки квартирного засобу обліку водо-постачання, не підлягає задоволенню з огляду на те, що така вимога спрямована на майбутнє, за відсутності підтвердженого порушеного права у майбутньому, яке не настало. Вимога про відшкодування моральної шкоди, що є похідною від основних вимог тому також задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що заява про розгляд справи у відсутність позивача була направлена рекомендованим повідомленням.

Вказує, що заява була подана особисто позивачем до канцелярії суду першої інстанції для її реєстрації, отже, висновок суду першої інстанції є хибним.

Зазначає, що відзив на позов на адресу позивача не надходив, а тому він був позбавлений можливості подати відповідь на відзив.

Вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем з 01 жовтня 2019 РОКУ не вчасно вносилась плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01 жовтня 2024 року у сумі 5 120 грн 45 коп.

Однак, скаржник не погоджується з указаним висновком суду першої інстанції, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції були надані копії платіжних документів, у яких зазначено, що остання плата за старим лічильником (відповідач показники не враховував) була здійснена за лютий 2023 року, яку я позивач також вважає безпідставною та спірною, у розмірі 1 790 грн 11 коп. за постачання гарячої води сплачено 10 березня 2023 року, тобто безпідставний борг був погашений 10 березня 2023 року.

Після встановлення нового лічильника № 230216355А у березні 2023 року, у квітні 2023 року, у травні 2023 року, у червні 2023 року, у липні 2023 року у серпні 2023 року заборгованості з 2019 року не було зазначено, тоді не зрозуміло звідки взявся борг з 01 жовтня 2019 року станом на 01 жовтня 2024 року тобто через шість років (строк позовної давності три роки).

На думку скаржника, судом першої інстанції не розглядалися питання безпідставного нарахування плати за житлово-комунальні послуги без урахування показань лічильника (що є основою позову). У цьому випадку не надана правова оцінка судом першої інстанції, суд про переписав дані з відзиву відповідача та поклав їх в основу оскаржуваного рішення.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою той, факт, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору у порядку визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів облік.

Позивач не погоджується із посиланнями суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах у справах № 234/18252/18, по справі № 522/12901/17-ц, у яких ідеться про самовільне підключення до мережі енергопостачання, крім того про самовільне підключення були складені акти; у справі № 344/16988/14-ц - стосується банківського договору по кредиту, у справі № 462/5889/16-ц - стосується укладення договору на послуги.

У цьому випадку, між позивачем і відповідачем укладений договір від 01 липня 2014 року № 440578042, який відповідач не виконує, дані по використанню гарячої води систематично надаються відповідачу для здійснення нарахування плати за послугу.

Зазначає, що позивач не здійснював самовільне підключення до мережі гарячого водопостачання, на позивача не складено жодного акту на будь-яке порушення договору №440578042 від 01 липня 2014 року чи законодавства України.

Однак, відповідач без будь-яких на те підстав поза показниками лічильника написав суму 1 922 грн 72 коп. у січні 2023 року, 1 790 грн 11 коп. у лютому 2023 року, 1 683 грн 72 коп. у вересні 2023 року, 4 309 грн 35 коп. за жовтень 2023 року, 5 000 грн за листопад 2023 року, у січня 2025 року продовжується нарахування 5000 грн поза показами лічильника.

В апеляційній скарзі, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27 березня 2024 року, у справі № 910/28/21, відповідно до яких, плата за послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору в порядку визначеному КМУ.

Однак, суд першої інстанції в оскарженому рішенні застосував норму без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 910/28/21 від 27 березня 2024 року.

Від представника ТОВ «Євро-Реконструкція» - адвоката Кравченко О.П. надійшов відзив на апеляційну скарзі, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що 01 липня 2014 року між ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та ОСОБА_1 укладений договір № 440578042 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , який листопада 2021 року втратив свою чинність.

На момент укладення між теплопостачальною організацією та ОСОБА_3 договору про надання послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання від 01 липня 2014 року діяла стара редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року.

Договір від 01 липня 2014 року, на який посилається Позивач втратив свою чинність разом із втратою чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року та введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року на підставі пункту 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введений в дію 01 травня 2019 року, після набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Вказує, що чинними на теперішній час є Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання (додаються до відзиву).

Квартира АДРЕСА_1 обліковується як така, що раніше була обладнана з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2020 року розподільним (індивідуальним) засобом обліку гарячої води, заводський № 4499024 (знятий з обліку у зв`язку із скінченням терміну повірки), з 01 березня 2023 року обліковується як така, що обладнана розподільним (індивідуальним) засобом обліку споживання гарячої води, заводський № 230216355А.

Таким чином, нарахування коштів за надані послуги з постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , здійснювалося:

з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2020 року на підставі показників розподільного (індивідуального) засобу обліку гарячої води заводський номер 4499024, встановленого у квартирі позивача;

з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2023 року на підставі показників комерційного (будинкового) засобу обліку споживання гарячої води відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, оскільки термін повірки встановленого у квартирі засобу обліку заводський № 4499024 скінчився;

з 01 квітня 2023 року по теперішній час - по показникам встановленого у квартирі розподільного (індивідуального) засобу обліку гарячої води заводський номер 5А, який 01 березня 2023 року прийнятий на облік ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Мешканцям квартири АДРЕСА_1 , нарахування коштів за надані послуги з гарячого водопостачання здійснено згідно з вимогами чинного законодавства та підстав для здійснення перерахунку вартості наданих послуг по особовому рахунку НОМЕР_1 ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» не вбачає.

З березня 2023 року ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» здійснює нарахування позивачу коштів за спожиті послуги з гарячого водопостачання на підставі показників розподільного індивідуального) засобу обліку (заводський номер 230216355А) встановленого у квартирі, а тому відповідач жодних прав позивача, як споживача послуг, не порушує.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до Київського апеляційного суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, у якому підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представника ТОВ «Євро-Реконструкція» - адвокат Кравченко О.П. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2014 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 укладений договір № 440578042 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21-22)

ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва із заявою від 04 липня 2024 року про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 23).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 2 указаної статті визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача, так і на виконавця (пункт 1 частини 2 статті 7, пункт 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцентування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем укладений з ТОВ «Євро-Реконструкція» договір від 01 липня 2014 року № 440578042 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Указаний договір втратив свою чинність у зв`язку із введенням в дію Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» на підставі пункту 3 Прикінцевих та Перехідних положень указаного Закону, який введено в дію 01 травня 2019 року, після набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Чинними на теперішній час є Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання.

ОСОБА_1 у своєму позові просить суд визнати незаконною вимогу щодо заміни лічильника за його рахунок, як споживача, без урахування норм про періодичну повірку лічильника обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та пункту 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» за рахунок абонентського обслуговування.

З доводів позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , до якої надаються послуги з гарячого водопостачання обладнана індивідуальним лічильником,.

Відповідно до пунктів 17, 18 частини 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал);

повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами.

Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 5 частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що заміна лічильника має здійснюватися за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги, є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ щодо безпідставного нарахування плати за постачання гарячої води без урахування показників ліцензованого лічильника № 230216355A, зобов`язання здійснити нарахування плати за постачання гарячої води відповідно до показників лічильника починаючи з 01 березня 2022 року, та повернення незаконно стягнутої суми платежу.

Відповідачем у відзиві зазначено, що нарахування коштів за надані послуги з постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , здійснювалося:

з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2020 року на підставі показників розподільного (індивідуального) засобу обліку гарячої води заводський номер 4499024, встановленого у квартирі позивача;

з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2023 року на підставі показників комерційного (будинкового) засобу обліку споживання гарячої води відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, оскільки термін повірки встановленого у квартирі засобу обліку заводський № 4499024 скінчився;

з 01 квітня 2023 року по теперішній час - по показникам встановленого у квартирі розподільного (індивідуального) засобу обліку гарячої води заводський номер 5А, який 01 березня 2023 року прийнятий на облік ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

ОСОБА_1 вказує, що з 01 березня 2022 року нарахування плати за постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 мало здійснюватися відповідно до показників лічильника № 230216355A.

ОСОБА_1 до позовної заяви долучено акт виконаних робіт від 06 березня 2022 року.

Виконавцем робіт зазначено ФОП ОСОБА_2 , однак не вказано, які саме роботи здійснювалися.

У вказаному акті лише зазначено, що за адресою АДРЕСА_2 , старий лічильник холодної води № 6716859 мав показники 305 м3, старий лічильник гарячої води № 4499024 мав показники 186 м3, новий лічильник холодної води № 230209888А мав показники 0 м3, новий лічильник гарячої води № 230216355А мав показники 0 м3 (а.с. 8).

Пунктом 7 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 жовтня 2018 року № 270, визначено, що представник оператора зовнішніх інженерних мереж виконує опломбування вузла комерційного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) та складає акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік відповідно до додатка 1 до цього Порядку.

Опломбування вузла комерційного обліку (його засобів вимірювальної техніки, запірної арматури) здійснюється пломбами оператора зовнішніх інженерних мереж.

Дата опломбування та початкові показання приладів обліку вузла комерційного обліку зазначаються в акті про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік.

Пунктом 10 указаного Порядку визначено, що з дати складання акта про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік такий вузол є прийнятим оператором зовнішніх інженерних мереж і виконавцем відповідної комунальної послуги на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази приймання на абонентський облік засобу обліку гарячої води № 230216355A та його опломбування представниками ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 про безпідставність нарахування вартості послуг без урахування показників вузла обліку гарячої води № 230216355A є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї лише після прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік.

При цьому у матеріалах справи наявний акт пломбування засобів обліку від 28 березня 2023 року, підписаний представником ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та ОСОБА_1 , відповідно до якого засіб обліку GSP8 № 230216355 встановлено за адресою: АДРЕСА_2 , опломбовано (а.с. 87).

Указаний акт відповідає доводам відповідача про те, що з 01 квітня 2023 року по теперішній час нарахування коштів за надані послуги з постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 здійснюється на підставі показників засобу обліку гарячої води, який прийнятий на облік ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати періодичну повірку лічильника, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) відповідно до норм Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та пункту 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» за рахунок абонентського обслуговування, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимогами чинного законодавства передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право, а така заявлена ОСОБА_1 позовна вимога стосується зобов`язання відповідача щодо вчинення (не вчинення) дій у майбутньому, що не можна визнати законним і обґрунтованим.

Кім того, вимога про зобов`язання відповідача здійснювати періодичну повірку лічильника, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) за рахунок абонентського обслуговування не відповідає змісту абзацу 5 частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якого указані дії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 грудня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська