Справа № 462/2666/21 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2585/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2023 року в складі судді Постигач О.Б. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання судового рішення та зобов`язання виконати рішення суду в повному обсязі,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державних виконавців та їх керівників щодо невиконання судового рішення по справі № 462/2666/21, ВП № 68815470, зобов`язати державних виконавців та їх керівників в повному обсязі виконати рішення суду від 02.08.2021 по справі № 462/2666/21, ВП №68815470, повернути вкрадені в нього кошти в сумі 396,63 грн.

Скарга обґрунтована тим, що 02.08.2021 Залізничний районний суд м. Львова по справі № 462/2666/21 ухвалив рішення про стягнення із Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 1992,88 грн компенсаційних виплат по заробітній платі за період з 01.01.2019 по 01.06.2021. Виконавчий лист виданий 09.02.2022 на суму 1992,88 грн, проте рішення суду не виконане. 16.08.2023 на його банківський рахунок поступила сума коштів в розмірі 1596,25 грн, однак така не відповідає сумі за рішенням суду та виконавчим листом.

Зазначив, що посадові особи Залізничного ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції змовились з посадовими особами боржника і правонаступника боржника та вигадали схему, щоб витрати на проведення виконавчих дій стягувати із стягувача, а не з боржника, вигадали ще стягувати зі стягувачів «податки» з сум за судовими рішеннями по зарплатних боргах. Вважає, що державні виконавці вкрали у нього 396,63 грн (1992,88 грн - 1596,35 грн). 29.08.2023 заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68815470, хоча рішення суду не виконане.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання судового рішення та зобов`язання виконати рішення суду в повному обсязі відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою без посилань на норми чинного законодавства.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд вирішив стягнути з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 1992,88 грн компенсаційних виплат по заробітній платі за період з 01.01.2019 по 01.06.2021. У виконавчому листі чітко зазначена сума, яка підлягає стягненню 1992 грн. 88 коп. Проте на його банківський рахунок поступила сума 1596 грн 25 коп., що не відповідає сумі за рішенням суду та у виконавчому листі.

29.08.2023 заступником начальника Залізничного відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68815470, де зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №462/2666/21, виданого 09.02.2022 Залізничним районним судом м. Львова, виконане в повному обсязі, в той час як судове рішення виконане на суму 1596 грн 25 коп., а не 1992 грн. 88 коп.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким зобов`язати державних виконавців та їх керівників усунути порушення (поновити порушене право заявника), в повному обсязі виконати рішення суду від 02.08.2021, як вказано в судовому рішенні і у виконавчому листі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із вимогами ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.10.2025 до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

У судове засідання з`явилася ОСОБА_2 . Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотання ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» про відкладення розгляду справи відхилено колегією суддів як безпідставне, тому неявка учасників, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , голови Вільної професійної спілки ІТП ДАП «Львівські авіалінії» Вереса В.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з її безпідставності та необґрунтованості, та прийшов висновку, що дії працівників Залізничного ВДВС м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при виконанні виконавчого листа № 462/2666/21 від 09.02.2022 вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду від 02.08.2021 у справі №462/2666/21 є виконане в повному обсязі. Також, суд першої інстанції врахував правову позицію викладену Верховним Судом в постанові від 18 липня 2018 року в справі №359/10023/16-ц, де зазначено, що відрахування податків і обов`язкових платежів із указаних видів виплат не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна, виходячи з такого.

Судом установлено, що Залізничним районним судом м. Львова 09.02.2022 видано виконавчий лист у справі №462/2666/21 на виконання рішення суду від 02.08.2021, за яким стягнуто з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 1992,88 грн компенсаційних виплат за період з 01.01.2019 по 01.06.2021.

Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гнатишин Н.Б. №68815470 від 15.04.2022 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №462/2666/21, виданого 09.02.2022.

Згідно із платіжною інструкцією № від 11.08.2023 ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Д. Галицького перерахував на рахунок Залізничного ВДВС у м. Львові 1 604,27 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період 01.01.2019 01.06.2021, згідно ВП №68815470.

У подальшому, відповідно до платіжної інструкції №56112 від 15.08.2023 Залізничний ВДВС м. Львів ЗМУМЮ перерахував ОСОБА_1 1 604,27 грн.

Як зазначено заявником та підтверджено наданою ним роздруківкою, ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 1 596,25 грн, при цьому 8,02 грн комісія банку.

29.08.2023 заступником начальника Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комлик Н.В. у ВП №68815470 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Даною постановою встановлено, що стягувачу перераховано 1 604,27 грн компенсації втрати частини заробітної плати (на банківські реквізити визначені для сплати податків та зборів сплачено 358,72 грн прибуткового податку, 29,89 грн військового збору), оскільки відповідно до листа ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» роботодавець є податковим агентом при здійсненні виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У частині першій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

У пункті 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 цього Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року в справі № 2218/25821/2012 (провадження № 61-1864св23) зазначено, що «за змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню».

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже зауважувала, що з урахуванням змісту статті 19 Конституції України, виконавець при виконанні судового рішення має діяти лише в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі дотримуватися імперативних норм про компетенцію (права та обов`язки); перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначено у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 (провадження № 61-10834сво22)).

У справі № 759/15644/23 Верховний Суд виснував: «суди не звернули уваги, що перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Тому КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва мав сплатити на користь стягувача визначені у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому, в державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження» (постанова від 15 травня 2025 року).

Отже, принциповою обставиною в такій категорії справ (провадження за скаргою стягувача) є встановлення/не встановлення судами факту належного виконання судового рішення відповідно до змісту його резолютивної частини та, в зв`язку з цим наявності/відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження за пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У справі № 757/18297/23-ц, Верховний Суд, констатуючи часткове виконання судового рішення, оскільки перерахована в примусовому порядку сума коштів не відповідала резолютивній частині судового рішення, погодився з висновком апеляційного суду, який вірно вказав, що питання відрахування податків та інших обов`язкових платежів має вирішуватися судом в порядку частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасника справи, державного виконавця, приватного виконавця (постанова від 10 березня 2025 року).

У справі № 462/2666/21 ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Д. Галицького» своїми процесуальними правами як на оскарження рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.08.2021 в частині незазначення в резолютивній частині судового рішення, що стягнення компенсації та корегування за фактом невиплати різниці заборгованості по заробітній платі має відбуватися з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів, так і роз`яснення судового рішення не скористався.

Ураховуючи, що відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.08.2021 на користь ОСОБА_1 стягнуто 1992,88 грн компенсаційних виплат за період з 01.01.2019 по 01.06.2021, а в порядку примусового виконання судового рішення на його користь перераховано 1604,27 грн компенсації втрати частини заробітної плати, що свідчить про часткове фактичне виконання судового рішення, та неправомірність рішення про закінчення виконавчого провадження і обґрунтованість доводів скаржника в цій частині.

Таким чином, беручи до уваги, що саме рішенням виконавця про закінчення виконавчого провадження порушено права та свободи стягувача з приводу повноти виконання рішення суду, постановленого на його користь, колегія суддів приходить до переконання, що ефективним засобом, здатним відновити права останнього на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни про закінчення виконавчого провадження № 68815470 від 29.08.2023 з примусового виконання виконавчого листа №462/2666/21, виданого 09.02.2022 Залізничним районним судом м. Львова, як неправомірної, оскільки після її скасування виконавче провадження № 68815470 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення, а тому, скарга в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст. 376 ЦПК підставам для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2023 року скасувати. Ухвалити рішення, яким скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни про закінчення виконавчого провадження № 68815470 від 29.08.2023 з примусового виконання виконавчого листа №462/2666/21, виданого 09.02.2022 Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення 1992,88 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 12.12.2025

Головуючий

Судді