Рішення

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Кахикало А.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі-позивач) 02.09.2025 року звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з цивільним позовом до ОСОБА_4 (далі-відповідач), в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання та лікування неповнолітнього сина в розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем мають спільну дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дитинства син страждає на серйозні захворювання з тяжкими наслідками, потребує постійного лікування, придбання ліків та відвідування реабілітаційних центрів. Тільки за відвідування центру «Планета дитинства» позивач сплачує 8000,00 грн. щомісячно, несе витрати на лікування. Відповідач не бере участі у вихованні та утримання дитини, у зв`язку з чим просить стягнути з нього додаткові витрати на утримання та лікування сина в розмірі 8000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою суду від 04.09.2025 року відкрито провадження по справі.

19.09.2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вказано про невизнання позовних вимог. Зазначено, що відповідач та його батьки беруть участь у житті дитини, мають спільні фото, здійснюють придбання ліків, що підтверджено чеками. Також надано відомості про те, що син навчається в 4Б класі в КЗО «Горлиця», навчання в якому є безкоштовним. Мати з дитиною в 2022-2024 роках мешкали в Мюнхені, там дитина відвідувала реабілітаційний центр. Позивач використовує отримані кошти на себе, її твердження не відповідають дійсності, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач в судовому засіданні 03.10.2025 року навела мотиви звернення до суду та надала пояснення щодо долучених відповідачем відомостей про спільні фото, та придбання ліків.

В подальшому представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від дитячого центру «Планета дитинства» (м. Дніпро

вул. Софії Ковалевської, 59А, ІНФОРМАЦІЯ_5) завірені належним чином копії банківських виписок (квитанції) за період з 01.07.2024 року до сьогоднішнього часу, що підтверджують сплату ОСОБА_3 або іншою особою коштів за відвідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дитячого центру «Планета дитинства».

04.12.2025 року до суду надійшла інформація від ФОП ОСОБА_6 , вказано, що центр «Планета дитинства» отримує готівкою від ОСОБА_3 8000,00 грн. за навчання її сина ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши надані докази, встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батько: ОСОБА_4 , мати: ОСОБА_3 . Проживає разом з позивачем, адреса АДРЕСА_1 . Є дитиною з інвалідністю, що підтверджено долученими медичними документами та посвідченням. Згідно виписки з амбулаторної карти мало мобільний, хворіє з 2014 р., постійний нагляд лікаря психіатра, сімейного лікаря. Рекомендоване стаціонарне лікування 2 р на рік, прийом коштовних медикаментів. Надано відомості про те, що з 01.07.2024 року відвідує дитячий центр «Планета дитинства», оплату здійснює мати у розмірі 8000,00 грн. щомісячно.

Позивач з 19.10.2020 по 04.07.2032 року отримує допомогу на дитину з інвалідністю в розмірі 8044,70 грн. щомісячно. З 01.01.2024 по 30.06.2025 року отримувала допомогу як мало забезпечення сім`я в розмірі 5680,11 грн. щомісячно. Долучено відомості про придбання ліків, згідно чеків на суму 1060,00 грн., 535 грн., 691,00 грн.,568,00 грн.

Утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України).

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини,непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності до ст. 8Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Тобто, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування та реабілітацію сина, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги.

Суд зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, обстеження, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даній справі підтвердженими є обставини того, що в наслідок наявності виявлених захворювань дитини потребує додаткових витрат на лікування, відвідування реабілітаційних центрів (закладів). У зв`язку з чим дитина відвідує дитячий центр «Планета дитинства» та навчається в КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця». У зв`язку з виявленим захворюваннями потребує придбання лікувальних засобів, постійно. Отже в даній справі вважаються доведеною необхідність здійснення постійних витрат на забезпечення лікування та реабілітації дитини.

На спростування позиції позивача, відповідачем долучено відомості щодо здійснення його родиною придбання ліків, перерахування аліментів позивачу, спільні фото з сином.

Сукупність вказаних доказів та встановлених в ході судового розгляду справи обставин свідчить про те, що відповідачем також вживались заходи для покриття частини витрат пов`язаних з утриманням та лікуванням дитини.

Щодо визначеною позивачем суми в розмірі 8000,00 грн., то такий розмір суд вважає необґрунтованим та таким, що не підтверджено належним чином. Також судом враховується відомості про отримання матеріальної допомоги на дитину з інвалідністю до досягнення нею 18 років.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням досліджених фактів вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 4000,00 грн. щомісячно.

З зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 6ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у такому разі судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., пропорційно до суми задоволених вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання та лікування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України суму судового збору 605,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15.12.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

15.12.2025