Номер провадження № 2-о/521/671/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

секретаря судового засідання Коржеван В.А.

представника заявника Грішина О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ); Юридичний департамент Одеської міської ради в особі - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (, Адреса: вул. Черняховського, буд. 6, 65009, м. Одеса), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвокат Грішин О.В., який діє на підставі доручення Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 20 жовтня 2025 року № 2599, звернувся до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», з заявою, в якій просив встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правовстановлюючого документу, а саме Договору дарування від 02 лютого 1990 р. посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Рибак С.О. 02.02.1990 року за реєстровим №3-С-190.

В заяві зазначив, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування є власником саме 13/25 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У вересні 2025 р. ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернувся до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для реєстрації право власності та внесення відомостей у реєстр. На підтвердження права власності надав Договір дарування, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Рибак С.О. 02.02.1990 року за реєстровим №3-С-190.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. З рішення вбачається, що заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, а саме заявником. Відповідно до документів поданих заявником необхідно провести державну реєстрацію права власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 . Проте, зазначений договір посвідчує, що 13/25 частин житлового будинку було подаровано ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, державний реєстратор зазначив, що провести державну реєстрацію права власності за заявником на зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі поданих документів не надається можливим.

Тому заявник просив задовольнити заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в повному обсязі.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження свого права власника на зазначену частини житлового будинку та внесення відомостей до реєстру.

Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник просив справу розглянути за наявними у справі документами та заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа Юридичний департамент Одеської міської ради в особі - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (, Адреса: вул. Черняховського, буд. 6, 65009, м. Одеса) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися.

Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи на підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_3 виданого 30.09.2001 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області.

Згідно картки фізичної особи - платника податків виданої ДПІ у Малиновському районі від 24.03.2004 року прізвище ім`я та по батькові заявника зазначено як ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження заявника « ОСОБА_5 и ОСОБА_6 » (мовою оригіналу/російською) є батьками заявника ОСОБА_1 . Також, відповідно до зазначеного свідоцтва було зареєстровано народження ОСОБА_7 (мовою оригіналу/російською).

У паспорті дарувальника (батько обдарованого) прізвище українською мовою заначено, як ОСОБА_8 , а російською ОСОБА_9 .

У паспорті заявника прізвище українською мовою заначено, як ОСОБА_9 , а російською ОСОБА_9 .

Отже, суд дійшов висновку, що незважаючи на неправильну транслітерацію ОСОБА_1 є сином ОСОБА_10 .

У 1990 р. ОСОБА_10 подарував частину зазначеного будинку, а саме 13/25 своєму сину заявнику ОСОБА_1 . Перехід права власності відбувся на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Рибак С.О. 02.02.1990 року за реєстровим №3-С-190. Відповідно до договору до обдарованого ОСОБА_1 перейшло 13/25 частини житлового будинку загальною житловою площею 40,9 кв.м. та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Після реєстрації договору дарування заявником був виготовлений технічний паспорт в якому власником зазначений ОСОБА_7 (російською мовою).

Заявник постійно мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначений Договір дарування у встановленому порядку було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відміткою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на договорі дарування (2 П 900 запис у реєстрі 21169 на стр. 271 книга 206, кв 1657 ).

На даний час з-за встановленої помилки у заявника виникли труднощі в реалізації свого права на майно.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому судом достовірно встановлено, що при посвідченні договору дарування, відповідно до якого обдарований отримав 13/25 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 було допущено помилку, а саме - невірно вказано прізвище власника частини житлового будинку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме її по-батькові зазначено як « ОСОБА_8 ».

Наданими по справі доказами доведено належність договору дарування 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_2 ., саме заявнику - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Заявник є інвалідом 2 групи, отже відповідно до п. 9, ч.1, ст.5 Закону України «Про судовій збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,81,247,259,263-265,293,294, п.6 ч.1ст.315, 319, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ); Юридичний департамент Одеської міської ради в особі - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (, Адреса: вул. Черняховського, буд. 6, 65009, м. Одеса), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовільнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) правовстановлюючого документу, а саме Договору дарування від 02 лютого 1990 р. посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Рибак С.О. 02.02.1990 року за реєстровим №3-С-190, відповідно до якого заявник є власником 13/25 частини житлового будинку загальною житловою площею 40,9 кв.м. та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 11 грудня 2025 року.

Суддя І.О. Поліщук