СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Провадження №2/547/669/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань Семенівського районного суду Полтавської області № 1 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.01.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 11.01.2025-100000790. Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 30.05.2025. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 30500,00 грн, що складається із: основного боргу в розмірі 10000 грн, 14000,00 грн проценти, 1500,00 грн комісія за надання, 5000,00 неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр".

Тому позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму боргу в розмірі 30500,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

30.09.2025 вищезазначена позовної заява надійшла до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Полтави від 26.08.2025 за зареєстрованим місцем проживанням відповідачки ОСОБА_1 .

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 03.10.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення її недоліків.

10.01.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача ТОВ "Споживчий центр" Мохира Я.В. про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 15.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначене на 24.11.2025.

24.11.2025 судове засідання відкладено на 16.12.2025.

11.12.2025 від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила частково задовольнити позов. Вказала, що вона визнає факт укладення договору та отримання кредитних коштів у розмірі 10000 грн, однак не визнає заявлену суму боргу у розмірі 30500,00 грн, як таку, що не відповідає принципам справедливості та добросовісності, оскільки загальний розмір нарахованих процентів та комісій суттєво перевищує розмір отриманої суми кредиту. Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1500,00 грн послалася на такі законодавчі акти, як Закон України «Про споживче кредитування», Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022, де в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та на момент винесення рішення продовжує діяти. Зазначила п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).Тому вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5000,00 грн неустойки являються не правомірними (а.с. 78-80).

11.12.2025 від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Ларіонова К.О. надійшла відповідь на відзив, в якій останній щодо правомірності нарахування комісії зазначив, що комісія пов`язана з наданням послуги, а самеперерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зауважила, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана.За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.

Щодо неустойки, зазначив, що відповідно до частини 3 статті 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. В той же час зазначив, що Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень.

Так відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати парахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитний договір з відповідачем був укладений 11.01.2025 року, тобто після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитувания" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню (а.с. 83-85).

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Представник позивача ТОВ "Споживчий центр" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі. (а.с. 14 зв.ст.).

Відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення отримала особисто 06.12.2025, в судове засідання 16.12.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила (а.с.77).

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферта) № 11.01.2025-100000790. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 30.05.2025. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором 4149-49хх-хххх-9829. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.Процентна ставка 300,86 % річних. Загальні витрати за кредитом 11539,77 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 21539, 77 грн. Реальна річна процентна ставка 6469,15 % річних. Проценти відповідно до ст. 625 ЦК України 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. Неустойка 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання.

Договір підписано одноразовим ідентифікатором А299, який направлено на телефон НОМЕР_1 (а.с. 20-28, 35).

Згідно інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPay.ua вію 12.08.2025 №166-1208, останнє повідомило ТОВ «Споживчий центр» про успішне зарахування коштів на платіжну картку клієнта: 11.01.2025 11:44:10 на суму 10000 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 621263707, призначення платежу: видача за договором кредиту № 11.01.2025-100000790 (а.с. 36).

Факт укладення договору та отримання коштів не заперечується відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти на загальну суму 10000,00 грн.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 11.01.2025-100000790 від 11.01.2025 у відповідачки ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 30500,00 грн, що складається із: основного боргу в розмірі 10000,00 грн, 14000,00 грн проценти, 1500,00 грн комісія за надання, 5000,00 грн неустойка (а.с. 19).

Розрахунок відсотків відповідає умовам договору щодо розміру та строку нарахування ( 10000,00 *1%*140=14000).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості з комісії за надання кредиту. Пунктом 7 заявки кредитного договору передбачена комісія пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо). Такі висновки узгоджуються з п.31.18 Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19) .

З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту на картку, зазначену позичальником, є виправданою. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.

За таких обставин вимоги про стягнення комісії у зазначеному розмірі суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн, 14000,00 грн проценти, 1500,00 грн комісія, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості з неустойки в розмірі 5000,00 грн, то суд зважає на таке.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем не враховано вищевказаних Перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок неустойки за кредитним договором № 11.01.2025-100000790 від 11.01.2025.

Посилання позивача на те, що Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень, та на підставі цих змін за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, є необгрунтованим, оскільки дана норма не спростовує положень п.18 Перехідних положень ЦК України щодо звільнення від відповідальності позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договорами, укладеними під час дії воєнного стану.

З огляду на зазначене, неустойка за кредитним договором №11.01.2025-100000790 від 11.01.2025 в розмірі 5000,00 грн не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №11.01.2025-100000790 від 11.01.2025 у загальному розмірі 25500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2025,28 грн (2422,40 х 25500,00 /30500,00).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №11.01.2025-100000790 від 11.01.2025 у розмірі 25500,00 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 2025,28 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ).

Відповідачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 16.12.2025.

Суддя Л.М.Самойленко