Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року місто Київ

справа № 761/8506/21

провадження № 22-ц/824/19505/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої адвокатом Кушніром Олександром Петровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дживака» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17 листопада 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи доказів, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник відповідача МажариА.Г. 21 листопада 2025 подав апеляційну скаргу, в порядку ст. 355 ЦПК України безпосередньо до Київського апеляційного суду, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду питання про поновлення строку або повернути справу до суду першої інстанції для повторного розгляду питання з урахуванням наведених доказів та мотивів.

Вивчивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, визначені у вказаній нормі.

Відповідно до частини 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Перелік, зазначений у частині 1 статті 353 ЦПК України, не містить ухвали про відмову у задоволенні клопотання про долучення доказів.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору,та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхнім процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду клопотання про долучення доказів не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а заперечення на неї можуть включатися до доводів апеляційної скарги на рішення суду.

За таких обставин, враховуючи, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року не оскаржується окремо від рішення суду, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кушніром Олександром Петровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дживака» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, повернути скаржнику.

Ухала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом тридцяти днів.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус