_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3669/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Петрової А.М.,

представника відповідача Коваленко О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля спільним спадковим майном, виділення у власність автомобіля та стягнення компенсації частки у праві сумісної власності на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення суду, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.09.2020 року Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ; визнати автомобіль Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 спільним спадковим майном ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ; виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість його частки у праві сумісної власності на цей автомобіль у розмірі 166 000 грн., що становить половину суми ринкової вартості автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 мати сторін цієї справи, які як спадкоємці першої черги, разом із батьком у рівних частинах прийняли у власність належні за життя спадкодавиці майнові права, в тому числі у вигляді частини автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , які їй належали на праві спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи на те, що в той час вказаний автомобіль вже був зареєстрований на ім`я одного із спадкоємців батька, який до того ж був співвласником автомобіля з моменту його купівлі, будь-яких додаткових дій з цим спадковим майном сторони не вчиняли. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін цієї справи ОСОБА_3 . Позивач і відповідач, в порядку спадкування, прийняли в спільну власність його майно, в тому числі і частку в спільному рухомому майні. Вважає, що після 20.12.2020 року позивач і відповідачка набули право спільної власності на вищезазначений автомобіль в рівних частинах. Стверджує, що ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 21.04.2025 року становить 8300 доларів США або 332 000 грн. Зазначає, що зважаючи на те, що на час смерті батька, автомобілем переважно користувалась відповідачка, то позивач не заперечував проти того, щоб вона, отримавши свідоцтво на свою частку у вказаному спадковому майні, зареєструвала його в МРЕВ на своє ім`я. Зазначає, що позивачем неодноразово робилися пропозиції щодо досягнення домовленості із зазначеного питання, що однак, не мало жодних позитивних результатів та не знаходило підтримки в другого співвласника відповідачки за цим позовом.

Вважає що оскільки об`єктом поділу є неподільна річ, то слід визнати за відповідачкою право власності на автомобіль автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а йому сплатити грошову компенсацію замість його частки у праві сумісної власності на цю річ.

Указані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 03.06.2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

04.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гусарова Олександра Леонідовича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із квитанцією про оплату судового збору.

Ухвалою судді від 05 червня 2025 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання.

12 липня 2025 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 14.07.2025 року) від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гусарова Олександра Леонідовича надійшла заява, в якій він просив здійснити розподіл судових витрат між сторонами на підставі поданих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права на спадкове майно та його поділ, задоволено. Витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях договір купівлі-продажу від 10.09.2020 року автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та реєстраційні дані на вказаний автомобіль; витребувано від Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі належним чином засвідчені копії спадкових справ, що були заведені після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (спадкова справа №55/2021) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа №56/2021).

17.09.2025 року на електронну пошту суду від сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (ТСЦ МВС №5141) надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів від 10.09.2025 року.

02.10.2025 року через систему «Електронний суд» від Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі надійшли копії спадкових справ, що були заведені після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (спадкова справа №55/2021) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа №56/2021).

28.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гусарова Олександра Леонідовича надійшли Додаткові пояснення у справі.

21.11.2025 року до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта №071-СЕ/25 від 20.11.2025 року.

04.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гусарова Олександра Леонідовича надійшло клопотання, в якому він просив позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу від 10.09.2020 року Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 залишити без розгляду. Решту позовних вимог ОСОБА_1 просив задовольнити в повному обсязі. Також представником позивача було надано Консультаційний висновок оцінювача про вартість автомобіля.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2025 року позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.09.2020 року Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гусаров Олександр Леонідович у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи про його безпідставність та необгрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

27.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 . У заяві про прийняття спадщини позивач зазначав, що на день смерті спадкодавця залишилося майно, що складається з: частки квартири під АДРЕСА_1 .

27.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 . У заяві про прийняття спадщини позивач зазначав, що на день смерті спадкодавця залишилося майно, що складається з: частки квартири під АДРЕСА_1 ; частки квартири під АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

19.02.2021 року ОСОБА_2 звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 .

19.02.2021 року ОСОБА_2 звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою-другою ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Суд зазначаэ, що матеріали спадкових справ, що були заведені після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (спадкова справа №55/2021) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа №56/2021), не містять жодних відомостей щодо спірного автомобіля NISSAN TIIDA 2008 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_3 .

Згідно Відповіді сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (ТСЦ МВС №5141) повідомлено, що 10.09.2020 року в ТСЦ №5141 відносно транспортного засобу NISSAN TIIDA 2008 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1598 см.куб. відбулась перереєстрація на нового власника по договору укладеному в ТСЦ, з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 .

Також повідомлено, що документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація ТЗ мають 3-річний термін їх зберігання (наказ МВФ України №5/дск від 10.01.2014). Таким чином, надати належним чином засвідчені копії документів, які необхідні для забезпечення повного і всебічного розгляду справи, з архівних даних, які повинні зберігатись в ТСЦ, немає можливості.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують дату придбання спірного автомобіля ОСОБА_3 , у звёязку з чим не можливо визначити статус спырного автомобыля, чи був придбаний вказаний автомобіль за час перебування його в шлюбі з ОСОБА_4 , за які кошти, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до положень ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Таким чином, ОСОБА_1 за життя відчужив автомобіль NISSAN TIIDA 2008 року випуску. Матеріали справи не містять доказів, що він був набутий в період шлюбу з ОСОБА_4 та був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Матеріали справи містять копію відповіді Головного сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях на адвокатський запит, згідно якої автомобіль Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 був зареєстрований 24.06.2009 року за ОСОБА_3 . Однак, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких ОСОБА_3 набув право власності на вказаний автомобіль (договір купівлі-продажу, дарування тощо).

З огляду на зазначене не можливо достовірно встановити, що це майно належало подружжю на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позовна вимога про визнання автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільним спадковим майном ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

Згідно Відповіді сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (ТСЦ МВС №5141) з 10.09.2020 року ОСОБА_2 є власником указаного автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки право власності на автомобіль Nissan Tiida 2008 року випуску, уже є власністю ОСОБА_2 , вимоги про виділення їй у власність цього автомобіля задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації замість його частки у праві сумісної власності на автомобіль у розмірі 166 000 грн., що становить половину суми ринкової вартості автомобіля, суд зазначає наступне.

В обґрунтування цієї позовної вимоги, представник позивача посилається на Постанову Верховного Суду від 22 вересня 2022 року по справі № 125/2157/19, згідно якої у разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Перш за все, слід зазначити, що позивачем не доведено факт відчуженого спільного майна. Крім того, до позовної заяви не було надано належних доказів ринкової вартості автомобіля. Надані роздруківки із сайтів не підтверджують дійсну вартість майна.

04.12.2025 року, через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гусарова Олександра Леонідовича було надано Консультаційний висновок оцінювача про вартість автомобіля.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви ; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Слід звернути увагу, що з клопотанням про поновлення строку на подачу такого доказу, представник позивача не звертався.

Частинами 8 і 9 ст.83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Представником позивача не обґрунтовано, чому вказаний доказ не міг бути поданий разом з позовною заявою. З огляду на вказані обставини, зазначений документ не може бути прийнятий судом до уваги під час розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач просить компенсувати йому частини вартості автомобіля Nissan Tiida 2008 року випуску. Однак, навіть за умови доведеності факту належності померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 майна на праві спільної сумісної власності, слід також врахувати, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і спадкоємцями після її смерті є чоловік ОСОБА_3 та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Таким чином, частка позивача могла б складати лише 1/6 від вказаного автомобіля, а не 1/2 як зазначає позивач.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

У постанові ВС від 14.07.2021 року (справа № 161/2823/19) Верховний Суд висловився щодо предмету та підстави позову, як основних елементів, що визначають сутність будь-якого позову. Зокрема, зазначено, що реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем не обгрунтовані підстави позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 . Позивач навів нормативно-правову кваліфікацію обставин, обґрунтовуючи свої вимоги, однак його позиція не дає можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, але його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи відмову у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем у відповідності до ст.141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 368, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 61, 63, 69 СК України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 209, 210, 211, 265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля спільним спадковим майном, виділення у власність автомобіля та стягнення компенсації частки у праві сумісної власності на автомобіль, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко