Справа № 464/7484/25
пр.№ 2/464/3136/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

за участі секретаря Федак Б.В.,

розглянувши за првилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу № 464/7484/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 134 712,93 грн невиплаченого страхового відшкодування внаслідок ДТП та 30000 грн понесених витрат у зв`язку з правничою допомогою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 10 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позов заперечує, покликається на те, що постановою про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2024 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000853 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Украйни закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Даною постановою встановлено, що згідно судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_2 встановлено, що в останньоі? виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я. У тои? же час досудовим розслідуванням, в діях водія маршрутного таксі, не встановлено будь- яких порушень ПДР Украі?ни, внаслідок чого, кримінальне провадження стосовно нього було закрито. Із постанови також вбачається, що при огляді відеозапису було встановлено, як ОСОБА_1 , здіи?снює посадку у громадськии? транспорт маршруту № 25, однак, не було виявлено різкого початку руху автобусу зі зупинки транспортного засобу. При огляді іншого відеозапису було встановлено, що на заокругленні дороги маршрутнии? транспортнии? засіб № 25, частково зменшує швидкість, і видно як в салоні вказаного автобуса падає пасажир. Різкого гальмування, та початку руху на даному відеозаписі також встановлено не було. Особу пасажира, яка падає встановлено не було. Наведене вище, не дає підстав стверджувати, що травми позивачкою були отримані під час чи внаслідок руху транспортного засобу, тобто заподіяні позивачці джерелом підвищеноі? небезпеки. Таким чином, органом досудового розслідування не було встановлено причинно-наслідковии? зв`язок між тілесними ушкодженнями які тримала позивач та рухом автобуса.

Позивачем подано відповідь на відзив, згідно з яким покликається на постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 року в якіи? слідчии? чітко зазначає: «При огляді відеозапису було встановлено, що на заокруглені дороги, маршрутнии? транспортнии? засіб № 25 частково зменшує швидкість і видно як в будучи в слоні вказаного автобуса падає пасажир». Крім того згідно «Протоколу огляду речеи?» а саме відеозапису подіі? на 4-5 аркуші слідчии? вказує « На 23:28:09 з права на ліво по ходу розміщення відеокамери рухається маршрутнии? автобус. На 23:28:14 год. жінка перебуваючи в салоні автобуса зненацька подає, автобус при цьому плавно зменшує швидкість не здіи?снюючи різких рухів».

Учасники справи у судове засідання призначене на 11:30 год 08 грудня 2025 року не з`явилися, сторона позивача скористалася правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, по-даним відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

За вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернути-ся до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або му-сить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.09.2024 року близько 14:00 год. по вул. Стрии?ська 109 у м. Львові відбулася ДТП (падіння в транспорті) за участю пасажира ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та маршрутного таксі марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 (маршрутне таксі № 25) під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якии? працював у Товаристві з Обмеженою Відповідальністю «Міра І К» (надалі по тексту ТЗОВ «МІРА і К») водієм.

Внаслідок падіння (ДТП) ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме: закритии? перелом правоі? плечевоі? кістки через хірургічну шии?ку зі зміщенням (у верхніи? третині зі зміщенням фрагментів) вивихом головки правоі? плечовоі? кістки.

Постановою про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2024 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000853 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Украі?ни закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія маршрутного таксі марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортноі? пригоди 07.09.2024 року була застрахована у Приватному Акціонерному Товаристві «Страхова Група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221931921.

04 вересня 2025 року, керуючись ст.ст.23, 24, 26-1, 35 Закону Украі?ни «Про обов`язкове страхування цивільно правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту Закон), в інтересах ОСОБА_1 21 серпня 2025 року було подано Заяву на виплату страхового відшкодування.

29.09.2025 року було отримано від ПАТ «СК «ТАС» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.1 ст. 32 Закон Украі?ни «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу Украі?ни, особа, яка здіи?снює діяльність, що є джерелом підвищеноі? небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборноі? сили або умислу потерпілого.

Згідно роз`яснень, які викладені в п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Украі?ни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданоі? джерелом підвищеноі? небезпеки", під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичаи?ні або невідворотні за даних умов подіі?, тобто ті, які мають зовнішніи? характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку и?ого протиправну поведінку, коли потерпілии? не лише передбачає, але и? бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30.10.2024 року не вбачається, що дорожньо - транспортна пригода відбулась внаслідок непереборноі? сили або умислу потерпілоі? .

Крім того, Закон Украі?ни «Про обов`язкове страхування цивільно правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить виключнии? перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. В даному переліку відсутня така підстава для відмови як відсутність вини у заподіювача шкоди.

Разом з тим, головною особливістю відшкодування шкоди, завданоі? джерелом підвищеноі? небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язании? відшкодувати шкоду незалежно від и?ого вини. Перед потерпілими несуть однаковии? обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеноі? небезпеки.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 345/3335/17 від 03.06.2020 року: Коли шкода, пов`язана із смертю потерпілого, була заподіяна джерелом підвищеноі? небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

Відповідно до статті 979 ЦК Украі?ни за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певноі? подіі? (страхового випадку) виплатити другіи? стороні (страхувальникові) або іншіи? особі, визначеніи? у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із пунктом 35.1. статті 35 Закону Украі?ни «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілии? або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно із ст. 36.1 Закону Украі?ни «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, прии?має вмотивоване рішення про здіи?снення страхового відшкодування (регламентноі? виплати) або про відмову у здіи?сненні страхового відшкодування (регламентноі? виплати). Рішення про здіи?снення страхового відшкодування (регламентноі? виплати) прии?мається у зв`язку з визнанням маи?нових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здіи?снення страхового відшкодування (регламентноі? виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяноі? шкоди перевищує страхову суму, розмір страховоі? виплати (регламентноі? виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження No14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі No760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальноі? шкоди, заподіяноі? страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (19 січня 2022 року Верховнии? Суд у складі колегіі? суддів Першоі? судовоі? палати Касаціи?ного цивільного суду в рамках справи № 350/1376/19, провадження № 61-10016св20 (ЄДРСРУ № 102892264).

Відповідно до положень частини першоі? статті 22 Закону Украі?ни при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, маи?ну третьоі? особи.

Відповідно до ст. 23 Закону Украі?ни Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортноі? пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стіи?кою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілии? - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону Украі?ни у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність і?х здіи?снення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 26-1 Закону Украі?ни страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичніи? особі, якии? зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортноі? пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страховоі? виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме: закритии? перелом правоі? плечевоі? кістки через хірургічну шии?ку зі зміщенням (у верхніи? третині зі зміщенням фрагментів) вивихом головки правоі? плечовоі? кістки.

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 приблизно місяць дотримувався лежачого режиму прии?мала обезболюючі і протизапальні лікарства, зазнала значних фізичних і моральних страждань, які кардинально змінили і?і? звичнии? спосіб життя, перенесла два хірургічні втручання (операціі?) із встановлення пластин із гвинтами і в подальшому можлива ще одна операція із демонтажу такоі? метелоконструкціі?, відвідувала діагностичні процедури, що супроводжувалося сильними больовими відчуттями та дискомфортом, довгии? час відвідувала реабілітаціи?ні процедури (курси з реабілітаціі?), а саме 38 і 8 курсів кінезіотерапіі? та механотерапіі? по 60 хв., а також Лікувальні масажі, а саме 20 масажів по 60 хв.

Належне страхове відшкодування, яке не виплатила (ПАТ «СК «ТАС») становить 134 712,93 грн. (cто тридцять чотири тисячі сімсот дванадцять грн. 93 коп.), що розраховується наступним чином:

- витрати на лікування (маи?нова шкода) 128 298,03 гривень:

- моральна шкода 6414,90 гривень.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону Украі?ни страховиком відшкодовується потерпілому - фізичніи? особі, якии? зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо- транспортноі? пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страховоі? виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

(6 414,90 гривень = 5% від суми 128 298,03 гривень.)

Таким чином, розмір невиплаченого страхового відшкодування становить 134 712, 93 грн (cто тридцять чотири тисячі сімсот дванадцять грн. 93 коп.)

Так, постановою про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2024 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000853 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Украі?ни закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Даною постановою встановлено, що згідно судово-медичноі? експертизи гр. ОСОБА_2 встановлено, що в останньоі? виявлено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я. В тои? же час досудовим розслідуванням, в діях водія маршрутного таксі, не встановлено будь- яких порушень ПДР Украі?ни, внаслідок чого, кримінальне провадження стосовно нього було закрито. Із постанови також вбачається, що при огляді відеозапису було встановлено, як ОСОБА_1 , здіи?снює посадку у громадськии? транспорт маршруту № 25, однак, не було виявлено різкого початку руху автобусу зі зупинки транспортного засобу. При огляді іншого відеозапису було встановлено, що на заокругленні дороги маршрутнии? транспортнии? засіб № 25, частково зменшує швидкість, і видно як в салоні вказаного автобуса падає пасажир. Різкого гальмування, та початку руху на даному відеозаписі також встановлено не було. Особу пасажира, яка падає встановлено не було.

На думку відповідача, наведене вище, не дає підстав стверджувати, що травми позивачкою були отримані під час чи внаслідок руху транспортного засобу, тобто заподіяні позивачці джерелом підвищеноі? небезпеки. Таким чином, органом досудового розслідування не було встановлено причинно-наслідковии? зв`язок між тілесними ушкодженнями які тримала позивач та рухом автобуса.

Проте, суд звертає увагу на долучену у позовніи? заяві постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2024 року в якіи? слідчии? чітко зазначає: «При огляді відеозапису було встановлено, що на заокруглені дороги, маршрутнии? транспортнии? засіб № 25 частково зменшує швидкість і видно як в будучи в слоні вказаного автобуса падає пасажир».

Крім того сторона Позивача долучає «Протокол огляду речеи?» а саме відеозапису подіі? на 4-5 аркуші слідчии? вказує « На 23:28:09 з права на ліво по ходу розміщення відеокамери рухається маршрутний автобус. На 23:28:14 год. жінка перебуваючи в салоні автобуса зненацька подає, автобус при цьому плавно зменшує швидкість не здіи?снюючи різких рухів».

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача про відшкодування шкоди є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

За змістом ч.1, п. п.1, 3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1347,12 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта шоста статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у поставові від 26 червня 2024 року (справа № 686/5757/23) зробила правовий висновок, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У підтвердження понесення судових витрат позивач надає договір про надання правничої допомоги № 25/ЦП/2025 від 01 серпня 2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 25/ЦП/2025 від 01 серпня 2025 року; з якого вбачається, що вартість правничої допомоги за надані послуги становить 30000 грн.

Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуг. Вказаний спір належить до категорій малозначних справ, щодо вирішення вказаного спору існує безліч судової практики, зокрема Верховного Суду, яка є сталою, складення шаблонної позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, клопотання про витребування доказів для професійного досвідченого адвоката не складає дуже багато часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а також беручи до уваги задоволення позову, суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, необґрунтованим та не пропорційним до предмета спору, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до 2000,00 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 134 712, 93 грн (cто тридцять чотири тисячі сімсот дванадцять грн 93 коп) невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 2 000 грн (дві тисячі грн.) витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1 347 (одна тисяча триста сорок сім) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 12 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: м. Київ, пр. Берестейський, 65, .

Суддя Галина ШАШУРІНА