Справа № 145/1079/23
Провадження № 22-ц/801/2647/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 рокуСправа № 145/1079/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М., секретар Кулішко Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Іванець В.Д., повне рішення складено 14 жовтня 2025 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області про відшкодування шкоди, завданої власнику транспортного засобу, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Вінницьке районне управління ГУ ДСНС України у Вінницькій області,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути із Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області на його користь заподіяну шкоду в розмірі 102 051,28 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він має у власності транспортний засіб «Toyota Avensis» 2,0 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

22 квітня 2023 року приблизно о 10-й годині ранку він з сім`єю приїхав на своєму автомобілі на поминальні заходи, які відбувались на кладовищі, яке знаходиться на території с. Шершні Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області, і припаркував автомобіль біля кладовища у місці, яке не було забороненим для стоянки. Жодних пошкоджених дерев, які могли завдати шкоду його автомобілю, будь-яких огорож, як і будь-яких попереджень про можливе падіння дерев в місці, де він зупинив автомобіль, не було. Йому відомо, що благоустроєм території кладовища, перед поминальним заходом, займалась Сутисківська селищна рада.

Під час проведення поминальних заходів, приблизно об 11-й годині, він почув якийсь гуркіт, подивився в той бік і побачив, що на автомобіль впало дерево, стовбур якого загорівся. На місце прибули поліцейські, які викликали патрульну поліцію та пожежників.

Провівши перевірку, поліція не внесла відомості до ЄРДР і рекомендувала йому звернутись з позовом до суду.

Вінницьке районне управління ГУ ДСНС України у Вінницькій області, підрозділ якого також прибув на місце події, надало довідку про те, що пожежа виникла на відкритій території, в результаті чого було пошкоджено його автомобіль, а саме: дах, лобове скло та капот.

Згідно зі Звітом №23-178 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаним ФОП ОСОБА_2 30 квітня 2023 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням його транспортного засобу становить 102 051,28 грн.

19 травня 2023 року він звернувся до Сутисківської селищної ради із заявою, в якій просив відшкодувати завдану шкоду. Розпорядженням селищного голови від 24 травня 2023 року для розгляду його заяви була створена комісія. 26 травня 2023 року комісія склала Акт обстеження, згідно з яким на місці падіння виявлено стовбур дерева, пошкодженого вогнем. Біля дерева спостерігається місце паління, а він, як водій, зупинився в невідведеному для паркування місці та не переконався в безпечності даного місця. Повідомлень про пошкодження дерева не надходило.

На даний час шкода в добровільному порядку йому не відшкодована.

20 вересня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог (прийнята судом до розгляду протокольною ухвалою суду від 06 лютого 2025 року), в якій він просив стягнути із Сутисківської селищної ради на його користь: заподіяну шкоду в сумі 108 895,28 грн; судовий збір в розмірі 1 088,95 грн; витрати на залучення спеціаліста в розмірі 3 500 грн; витрати на проведення експертизи в розмірі 6 118,82 грн; витрати за правничу допомогу в розмірі 11 000 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 заподіяну шкоду в розмірі 108 895 (сто вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 28 копійок.

Стягнуто з Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 147 (сім тисяч сто сорок сім) гривень 19 копійок.

Не погодившись із вказаним рішенням, Сутисківська селищна рада Вінницького району Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У скарзі зазначає, що позивачем не надано суду доказів, що правоохоронні органи складали протокол огляду місця події, на якому було б зафіксовано час, місце пошкодження автомобіля, який належить позивачу, та причину спричинення шкоди. Заява по факту пошкодження автомобіля (звернення до поліції) відсутня. Пошкодження автомобіля відбулося внаслідок перегорання стовбуру дерева, однак відомості про те, що дерево було сухим чи перебувало в аварійному стані, відсутні. Наданий позивачем лист є лише підтвердженням звернення до поліції. Доказів того, що позивач з метою збереження свого майна у відповідному стані подбав про нього шляхом врахування погодних умов та дотримувався при паркуванні автомобіля допустимої відстані до небезпечних об`єктів ним надано не було. Причиною пошкодження автомобіля є необережне поводження з вогнем невстановленою особою, а не бездіяльність селищної ради. Матеріали справи не містять доказів вини відповідача, невідповідності його поведінки вимогам, наведеним в актах відповідного законодавства щодо благоустрою та утримання зелених насаджень. Висновок експерта не є належним та допустимим доказом проведеного дослідження та встановлення вартості матеріального збитку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20 травня 2022 року, власником автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, є позивач ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до відповіді начальника ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 17 травня 2023 року №2797/215/03-2023, заява ОСОБА_1 по факту пошкодження автомобіля деревом 22 квітня 2023 року зареєстрована до електронного журналу обліку підрозділу поліції за №1074, ознаки кримінального правопорушення відсутні. Заява розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», заявнику рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.8).

Згідно з довідкою Вінницького районного управління ГУ ДСНС у Вінницькій області від 27 червня 2023 року №3559-ОП, виданою ОСОБА_1 , 22 квітня 2023 року дійсно мав місце факт пожежі за межами с. Шершні Сутисківської ТГ Вінницького району. Пожежа виникла на відкритій території, в результаті чого пошкоджено автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 р.в., а саме дах, лобове скло, капот. Ймовірна причина виникнення пожежі - необережне поводження з вогнем невстановленою особою (а.с.9).

19 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Сутисківської селищної ради про відшкодування шкоди завданої йому падінням дерева, яке пошкодило автомобіль на території Сутисківської селищної ради (а.с.10).

Розпорядженням голови Сутисківської селищної ради від 24 травня 2023 року №50-Р «Про комісію для розгляду заяви ОСОБА_1 » створено комісію для розгляду заяви ОСОБА_1 щодо пошкодження його автомобіля. Зобов`язано комісію до 29 травня 2023 року надати свої рекомендації (а.с.11).

Відповідно до акту обстеження від 26 травня 2023 року, комісією проведено обстеження місяця падіння дерева та транспортний засіб «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, яке сталося 22 квітня 2023 року. Комісія оглянула місце падіння та стовбур дерева, яке знаходиться на території с. Шершні, навпроти кладовища, та встановила, що стовбур дерева пошкоджений вогнем, біля дерева спостерігається місце паління, водій зупинився в невідведеному для паркування місці та не переконався в безпечності даного місця. На момент паркування автомобіля на дереві чітко було видно сліди ушкодження вогнем та на момент падіння (зі слів старости ОСОБА_3 ) спостерігалося тління та задимлення основи дерева. Повідомлень про пошкодження дерева не надходило, працівники поліції на місці події складу адміністративного чи кримінального правопорушення не виявили, тому у відшкодуванні матеріальних збитків відмовлено, інцидент стався через необережність водія (а.с.12).

Згідно зі звітом №23-178 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 30 квітня 2023 року, яка проводилася ФОП ОСОБА_2 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Avensis», 2.0 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 102 051,28 грн (включаючи ПДВ), використані методичні підходи: витратний та порівняльний (а.с.13).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 23 серпня 2024 року №998/24-21, грошова сума матеріальної шкоди завдана власнику транспортного засобу: легкового автомобіля «Toyota Avensis», 2.0 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, ОСОБА_1 внаслідок падіння на автомобіль дерева 22 квітня 2023 року на території с. Шершні Вінницького району Вінницької області складає 108 895,28 грн (а.с.68-87). До висновку експерта додано: роздруківку калькуляції відновлювального ремонту (а.с.83-85); фототаблицю (а.с.76-82); копію протоколу огляду колісного транспортного засобу (КТЗ)(а.с.86); роздруківку даних з періодичного довідника «Бюлетень автотоварознавця» ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк, №136, 2024 (а.с.87).

ОСОБА_1 , зважаючи на те, внаслідок падіння дерева на його автомобіль йому було завдано матеріальної шкоди, яка у добровільному порядку Сутисківської селищною радою, яка є балансоутримувачем території, не відшкодована, звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначає, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюється на території населеного пункту з метою раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За змістом підпунктів г), д) пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать : території загального користування , в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; кладовища.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 27 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є, зокрема: зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.

Сутисківська селищна рада Вінницького району Вінницької області при розгляді справи не заперечувала, що вона є балансоутримувачем.

Розділом 9 Правил встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3. Правил передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з пунктом 9.1.12 Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

За загальним правилом у разі встановлення особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування, а саме позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вину (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, розташоване на землі комунальної власності, тобто його власником є Сутисківська територіальна громада, враховуючи відсутність даних, що це дерево відповідно до вимог ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансі будь-якої комунальної організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться органами місцевого самоврядування.

А тому суд дійшов висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Сутисківську селищну раду Вінницького району Вінницької області.

Суд встановив, що оскільки позивач довів суду належними доказами факт завдання йому шкоди за участю відповідача, а також той факт, що відповідач є заподіювачем шкоди, розмір завданої шкоди, а також причинний зв`язок між діями відповідача та негативними наслідками, а відповідач не спростував своєї вини як заподіювача шкоди, наявні усі підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 надав повний перелік документів, які, на його думку, підтверджували викладені в позовній заяві обставини.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 липня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданим підтверджуючих документів (а.с.18).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками вручено Сутисківській селищній раді 28 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25).

Відтак, саме з 28 липня 2023 року у Сутисківської селищної ради розпочався строк на подачу відзиву на позовну заяву, однак, селищна рада під час розгляду справи в суді першої інстанції своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася.

У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

Сутисківська селищна рада була обізнаною про відкриття провадження у справі та знаходження справи на розгляді в суді, користувалася правовою допомогою адвоката, який вчиняв в її інтересах процесуальні дії під час розгляду справи.

Вказане свідчить про те, що відповідач мав достатньо часу для підготовки і подання відзиву на позов, а також наявних у нього доказів, однак, таким правом не скористався, і це свідчить про згоду з мотивацією вимог позову.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Саме під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Зі змісту оскаржуваного рішення суду слідує, що позиція селищної ради була висловлена її представником у судовому засіданні та зводилася до наступного: позивачем не доведено, що шкода завдана з вини відповідача; до позову не додано фотозображень пошкодженого автомобіля; звернення позивача із заявою до поліції не ототожнюється з протоколом огляду місця події; позивач не довів, що він вжив всіх необхідних заходів задля збереження свого автомобіля та що дерево було в аварійному стані чи підлягало санітарній обрізці; на час проведення автотоварознавчої експертизи пройшло більше одного року, а транспортно-трасологічна експертиза не проводилася.

В апеляційній скарзі Сутисківська селищна рада повторює частину своїх доводів, які були озвучені її представником у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції: позивач не звертався до поліції, а поданий позивачем лист поліції не є протоколом огляду місця події; позивач не надав доказів, що він подбав про своє майно; у довідці не зазначено, що дерево перебувало в аварійному стані та потребувало санітарної обрізки; експертиза проведена зі спливом одного року.

Стверджуючи про те, що позивачем не було надано доказів складення правоохоронними органами протоколу огляду місця події, в якому було б зафіксовано час, місце пошкодження належного позивачу автомобіля та причину спричинення шкоди, Сутисківська селищна рада не заперечує того факту, що пошкодження автомобіля позивача мало місце 22 квітня 2023 року біля кладовища, розташованого на території с. Шершні Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

При цьому, допитані у судовому засіданні свідки також показали, що подія відбулася в межах населеного пункту с. Шершні. При цьому, напередодні 21 квітня 2023 року працівники Сутисківської селищної ради займалися благоустроєм території, у місці розташування зелених насаджень спеціального призначення, а саме довкола кладовища, у тому числі в місці падіння дерева. Вони загромаджували сміття та гілля, а потім у порушення п.4.2. Порядку їх спалювали.

Також свідки підтвердили той факт, що коли позивач 22 квітня 2023 року поставив свій автомобіль біля зелених насаджень, що примикають до кладовища, були відсутні ознаки, що якесь із дерев перебуває в аварійному стані. Водночас, після події, дерево, яке впало на автомобіль позивача тліло зсередини та загорілося. У подальшому було викликано працівників ДСНС, які локалізували пожежу та порізали дерево.

Сутисківська селищна рада в апеляційній скарзі не заперечує щодо викладених у рішення суду показів свідків та не зазначає, що вони не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок, зроблений комісією Сутисківської селищної ради в акті обстеження від 26 травня 2023 року щодо того, що інцидент стався через необережність водія, оскільки в описовій частина акта зазначено, що в с. Шершні комісія обстежила місце падіння дерева на транспортний засіб позивача, яке сталося 22 квітня 2023 року, та встановила, що стовбур дерева пошкоджений вогнем, біля дерева спостерігається місце паління, водій зупинився в невідведеному для цього місці, на час паркування на дереві було чітко видно сліди ушкодженням вогнем, отже інцидент стався через необережність водія. Водночас зазначений акт є внутрішнім документом відповідача, 4 члени комісії є його працівниками, наявність акту не свідчить про якість проведеного обстеження аварійного дерева, при цьому обстеження проводилося через місяць після події, його зміст не узгоджується з показами свідків, які в судовому засіданні повідомили, що дерево, яке впало на авто одразу порізали працівники ДСНС, які і локалізували пожежу, дерево тліло зсередини, перед подією були відсутні ознаки, які вказували на його аварійність. При цьому сама комісія встановила, що поряд з деревом наявне місце для паління.

Також суд першої інстанції відхилив доводи представника відповідача про те, що позивач не надав фотозображень місця події та пошкодженого автомобіля, що на час проведення експертизи пройшло більше одного року з тих підстав, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи та долученого до нього протоколу огляду колісного транспортного засобу на автомобілі виявлені пошкодження характерні для падіння дерева, при цьому огляд проводив експерт, за участю власника авто (позивача) та представника Сутисківської селищної ради (відповідача), які ознайомлювалися з протоколом та виявленими пошкодженнями і погодилися з ними, що підтверджуються їх підписами. Також до висновку експерта додана і таблиця ілюстрацій пошкодженого авто.

Сутисківська селищна рада не була позбавлена можливості в ході розгляду справи, на спростування викладених у позовній заяві обставин, заявити клопотання про призначення експертизи.

Доказів того, що позивач залишив свій автомобіль у невідведеному для цього місці, про що зазначає скаржник, останнім надано не було.

Стверджуючи про те, що висновок експерта складений в порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, скаржник не зазначає, в чому такі порушення полягають.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета