ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3936/25
Провадження № 2/362/2669/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 246 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ярошинської І.А., в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 112 285,60 грн та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 1211,20, 40 грн. Витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн. покласти на відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 . 23.04.2023 року о 09:00 у Київській обл. на автодорозі М-05 Київ Одеса 35 км водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Хюндай санта-фе» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.п.2.3б, 10.2, 10.3 ПДР, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечно, та при перестроюванні не надала дорогу автомобілю марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мала намір перестроїтися ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.05.2023 року відповідача визано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована в добровільному порядку. 28.06.2023 року МТСБУ було частково виплачено страхове відшкодування в розмірі 44874,40 грн. Не погоджуючись з експертною оцінкою МТСБУ позивачем було замовлено незалежну експертизу про оцінку транспортного засобу. З урахуванням виплаченого страхового відшкодування МТСБУ, позивачем понесено витрати на ремонт автомобіля в розмірі 114 785,60 грн. При звернення до МТСБУ щодо перерахунку страхового відшкодування, позивачу було відмовлено. Посилаючись на ст. 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 112 285,60 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2025 року позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ярошинської І.А. залишено без руху з наданням позивачу строку протягом п`яти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 88-89).

У встановлений в ухвалі суду строк, позивач усунув недоліки позовної заяви, надавши нову редакцію позовної заяви.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2025 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 135).

11.08.2025 року відповідач подала відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позивачу було завдано шкоди на загальну суму 138924,40 грн., проте просить відшкодувати шкоду в розмірі 148010,00 грн. за проведений ремонт, що суперечить вимогам законодавства, оскільки ремонт автомобіля є матеріально необгрунтованим, транспортний засіб є фізично знищеним. Додані до позовної заяви акти виконаних робіт є неналежними доказами у справі, оскільки не описують пошкодження транспортного засобу та не дають можливості ідентифікувати дійсні витрати на ремонт автомобіля, зазначена в них вартість є завищеною. Висновок судового експерта не містить дефективної відомості, оскільки огляд транспортного засобу не здійснювався та не досліджувався, що також є неналежним доказом у справі. Також позивачем не додано доказів витрат на транспортування та проведення експертизи, що свідчить про недоведеність завданої шкоди (а.с.147-152).

13.08.2025 року третя особа подала пояснення, позовні вимоги просить задовольнити. Зазначає, що при скоєнні ДТП відповідальність повинна нести винна особа. На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. У результаті скоєного ДТП третьою особою було проведено огляд транспортного засобу та складено звіт, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 178847,38 грн., а тому транспортний засіб є фізично знищеним. МТСБУ було сплачено регламентну виплату в розмірі 114785,60 грн. Винна у скоєнні ДТП особа не вправі вимагати враховувати зношеність деталей, оскільки відшкодовує шкоду у розмірі реальних витрат, понесених внаслідок ДТП. Просить стягнути з відповідача витрати в розмірі 1 000,00 грн. за вивчення та аналіз позовної заяви, надання пояснень (а.с. 153-158).

20.08.2025 року позивач подав відповідь на відзив. Зазначає, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована в установленому законом порядку. Водій, що порушив ПДР та завдав шкоди, повинен відшкодувати її в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту в розмірі 112285,60 грн. Посилання відповідача на штучно створені акти виконаних робіт є необгрунтованими та недоведеними жодними доказами. Позивачем було понесено витрати на проведення експертизи в розмірі 9150,00 грн., що підтверджується відповідними доказами сплати таких витрат. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 180-185).

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи обставини, викладені у відзиві відповідача, поясненнях третьої особи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.16).

23.04.2023 року о 09-00 годині у Київській області на автодорозі М-05 Київ-Одеса 35 км водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Hyundai Santa FE», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.п.2.3б, 10.2, 10.3 Правил дорожнього руху, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечно, та при перестроюванні не надала дорогу автомобілю марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мала намір перестроїтися ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Вказані обставини встановлені постановою Васильківського міжрайонного суду Київської області від 10.05.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 18).

28.06.2023 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 44 874,40 грн. (а.с.20).

05.09.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ярошинська І.А. звернулась з адвокатським запитом до МТСУ щодо здійснення перерахунку страхового відшкодування на суму 114758,60 грн. (а.с. 19-22).

06.11.2023 року МТСБУ листом повідомило, що керуючись висновком № 52-D/12/09 експертного автотоварознавчого дослідження транспортний засіб VOLKSWAGEN д.н.з НОМЕР_1 незалежний експерт в ході оцінки дійшов висновку, що ремонт вказаного транспортного засобу вважається економічно необгрунтованим, оскільки витрати на його відновлювальний ремонт в розмірі 178847,38 грнперевищують вартість до ДТП, яка становить 138 924,40 грн. МТСБУ прийнято рішення визначити вартість транспортного засобу в пошкодженому стані шляхом розміщення інформації про нього на спеціальному інтернет - аукціоні Autoonline. За результатами торгів найвища пропозиція за пошкоджений транспортний засіб складає у розмірі 94 000,00 грн. Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ прийнято рішення про відшкодування шкоди у розмірі 44 924,40 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП у розмірі 138 924,40 грн. - ринкова вартість транспортного засобу після ДТП у розмірі 94 000,00 грн.) (а.с 23-24).

Згідно акту виконаних робіт № А089 від 14.07.2023 року вартість запчастин автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , складає у розмірі 25 430,00 грн (а.с.26).

Відповідно до акту виконаних робіт № А141 від 17.07.2023 року під час проведення діагностики ходової частини була виявлена зігнута задня балка, запчастина відновленню не підлягає, підлягає заміні (а.с.27).

Відповідно до висновку експерта № 34/23 від 10.07.2023 року про оцінку транспортного засобу марки Volkswagen Caddy 1.4 16V 80HP, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 152400,00 грн.; вартість матеріального збитку, станом на 10.07.2023, з урахуванням ПДВ становить 152400,00 грн.; вартість відновленого ремонту з урахуванням ПДВ становить 254626,00 грн.; вартість автомобіля Volkswagen Caddy 1.41 16V 80НР, д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані станом на 10.07.2023 становить 48465,00 грн. (а.с. 34-47).

Згідно акту виконаних робіт № А096 від 18.08.2023 року, вартість замовлення на обслуговування автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість запчастин та виконаних робіт складає у розмірі 122 580,00 грн (а.с.30-31).

Відповідно до платіжної інструкції від 18.08.2023 року позивачем сплачено рахунок № А096 від 18.08.2023 року у розмірі 122 580,00 грн. (а.с.32).

На підставі платіжної інструкції від 14.07.2023 року позивачем сплачено рахунок №А089 від 14.07.2023 року у розмірі 25 430,00 грн (а.с.28).

Згідно платіжної інструкції від 11.07.2023 року ОСОБА_1 здійснив оплату в сумі 9150,00 грн. (а.с. 33).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/18344/23 від 19.08.2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.05.2025 року за позовом ОСОБА_1 до МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з МТСБУ витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 2500,00 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено (а.с. 69-80, 105-112).

Між сторонами виник спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, визначеної як різниця між сумою фактично завданих ушкоджень транспортного засобу позивача у сумі вартості автомобіля на момент ДТП та сумою відшкодування, отриманого від страховика.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в справі № 140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі № 363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 754/10777/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 753/21303/16-ц зазначено, що у разі, коли власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем пошкоджений транспортний засіб не визнавався фізично знищеним на момент виплати страхового відшкодування, оскільки ним самостійно замовлено звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу після ДТП. При цьому розрахунок розміру страхового відшкодування, свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії.

Суд зауважує, що первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, грунтується на підставі завдання шкоди. Страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ДТП між автомобілями сторін сталася 23.04.2023 року внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху. Відсутність вини у завданні шкоди відповідачем не доведена.

За змістом висновку експерта № 34/23 від 10.07.2023 року про оцінку транспортного засобу марки Volkswagen Caddy 1.4 16V 80HP, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 152400,00 грн.; вартість матеріального збитку, станом на 10.07.2023, з урахуванням ПДВ становить 152400,00 грн.; вартість відновленого ремонту з урахуванням ПДВ становить 254626,00 грн.; вартість автомобіля Volkswagen Caddy 1.41 16V 80НР, д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані станом на 10.07.2023 становить 48465,00 грн. (а.с. 34-47).

Учасниками по справі не заперечується фактична виплата МТСБУ на користь позивача як власника автомобіля суми відшкодування 44874,40 грн.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини фактичної сплати на користь позивача 44874,40 грн. страхового відшкодування, здійсненого МТСБУ, суд стягує з відповідача, як винуватця ДТП, різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в загальному розмірі 103 135,60 грн. (122 580,00 грн.+25 430,00 - 44 874,40 = 103 135, 60 грн).

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України).

Оскільки судом враховано висновок експерта № 34/23 від 10.07.2023 року про оцінку транспортного засобу як доказ, що підтверджує розмір матеріального збитку, на виготовлення якого позивач поніс витрати в розмірі 9 150 грн, що підтверджується договором №32/23 від 10.07.2023 року, актом прийому-передачі робот №34/23 від 16.07.2023 року, а також платіжної інструкцію Приват банк від 11.07.2023 року відтак суд вважає, що зазначені витрати мають бути відшкодовані позивачу.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, у матеріалах справи міститься: копія договору про надання правової допомоги акт прийому-передачі наданих послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у рішенні в справі Laventsv. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13.02.2019 року, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 7000,00 грн. відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат

Щодо вимог третьої особи про стягнення витрат на правову допомогу.

МТСБУ, звертаючись до суду з письмовими поясненнями у справі, просило стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 000,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

У даній справі МТСБУ як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримала позов, який судом був задоволений в повному обсязі, тому вона має право на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 12 ст. 141 ЦПК України.

Так, у матеріалах справи міститься: договір №4.1/12-10/2021 про надання послуг у сфері права від 12.10.2021, додаткова угода до договору про надання послуг у сфері права від 24.12.2021 року, додаткова угода №1241 до договору про надання послуг у сфйері права від 29.07.2025 року (а.с. 169-177).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого вст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені витрати третьої особи на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат.

Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 1166, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 280 - 284, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 103 135,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 9 150,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України, , адреса: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8.

Текст рішення складено 11.12.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко