Провадження № 2-о/357/399/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

присяжні : Полінога Ж.Г., Сімакова С.І.

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року гр. ОСОБА_1 , яка діє через свого представника ОСОБА_5 , через систему «Електронний суд», звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про оголошення загиблим 23.12.2022р., під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні, ОСОБА_6 .

І. Позиція сторін у справі.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 , який 25.04.2022 був мобілізований та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України на посаді головного сержанта 1-го взводу оперативного призначення 8-ї роти оперативного призначення. В січні 2023 року зв`язок з ОСОБА_6 був втрачений та 02.01.2023 заявник отримала сповіщення сім`ї зниклого безвісти в якому повідомлено, що ОСОБА_6 зник безвісти 23.12.2022 у районі н.п. Озарянівка Бахмутського району Донецької області (згідно з повідомленням від в/ч НОМЕР_1 від 26.12.2022 №18/6-87, - ймовірно загинув). Пізніше, у військовій частині, ОСОБА_1 отримала матеріали службового розслідування від 12.01.2023 року відповідно до якого встановлено, що 23.12.2022 року молодший сержант ОСОБА_6 при виконанні бойового завдання в складі БтГР 4 БрОП НГ України в районі населеного пункту Озарянівка Донецької області зник безвісти, ймовірно загинув згідно поясненням молодшого сержанта ОСОБА_7 та сержанта ОСОБА_8 , евакуація тіла неможлива, через контроль місця зникнення (загибелі) противником.

В підтвердження своєї позиції, заявник додала до матеріалів справи заяву гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що засвідчена нотаріально, та де вказано, що ОСОБА_8 23.12.2022 року приймав участь у бою з ворогом в лісопосадці біля населеного пункту Озарянівка, поряд з позицею « ОСОБА_9 » та намагався разом з іншими військовослужбовцями евакуювати молодшого сержанта ОСОБА_6 (позивний ОСОБА_10 ), який пораненим продовжував бій з ворогом. Евакуювати ОСОБА_6 не вдалось, оскільки позицію останнього, було вражено ворогом чисельними гранатами та АГС, що призвело до завдання ОСОБА_6 , поранень несумісних з життям. Аналогічну заяву склав також військовослужбовець ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій так само підтвердив отримання ОСОБА_6 травм не сумісних із життям під час ведення бою. Згідно з відомостями Об`єднаного центру координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі Безпеки України від 11.12.2024 року наявна інформація про факт зникнення ОСОБА_6 , однак відсутня інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, або вказувала на його місцезнаходження. Відповідно до виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», станом на 19.07.2025 року інформація, щодо перебування у полоні ОСОБА_6 від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста -відсутня. Відповідно до листа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини інформація про утримання в полоні військовослужбовця ОСОБА_6 щодо його місцезнаходження, стану здоров`я тощо до Секретаріату Уповноваженого не надходила.

У своїй відповіді на звернення ОСОБА_1 , Уповноважений з питань осіб зниклих безвісти за особливих обставин зазначив, що в розпорядженні Уповноваженого наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те станом на 19.07.2025 року інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель,- відсутня. Відповідно до листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі Безпеки України наявна інформація про зникнення ОСОБА_6 , однак під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями офіційні відомості про місцезнаходження ОСОБА_6 , перебування його в полоні держави-агресора тощо станом на 01.08.2025, не отримувалась. Відомості про ОСОБА_6 внесені до Реєстру та дата набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, 15.06.2023. Відповідно до листа Білоцерківського Відділу Державної Реєстрації Актів Цивільного Стану у Білоцерківському районі Київської області відсутні відомості про актовий запис про смерть ОСОБА_6 . Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими від 06.01.2025 відомості про ймовірне місце утримання ОСОБА_6 - інформація в системі відсутня. Відповідно до витягу з Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань 14.01.2023 року слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області розпочато кримінальне провадження № 000177 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом зникнення безвісти ОСОБА_6 , під час виконання бойового завдання.

Заявник зазначає, що встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії РФ проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини, а тому заявник просить оголосити загиблим ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання військового обов`язку по захисту держави України ОСОБА_6 .

Представник заінтересованої особи- військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , у письмових поясненнях зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в складі БтГР 4 БрОП НГУ в районі н. п. Озарянівка Донецької області головний сержант 1-го взводу оперативного призначення 8-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_3 го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) молодший сержант ОСОБА_6 відповідно до наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23.12.2022 за №337 (по стройовій) уважається таким, що зник безвісті «ймовірно загиблий». Представник заінтересованої особи зазначає, що слід врахувати правило частини другої ст. 46 ЦК України так як молодший сержант ОСОБА_6 пропав безвісти під час виконання бойового завдання в населеному пункті Озарянівка Донецької області та вважають, що в такому разі доцільно відраховувати дворічний строк на противагу шестимісячному визначеному частиною другою ст. 46 ЦК України.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 категорично заперечили задоволення заяви про визнання загиблим їхнього сина ОСОБА_6 , подали письмові пояснення де зазначили, що заява про оголошення померлим є передчасною та обставини, що викладені заявником не в повній мірі відображають обставини, через які можливе визнання ОСОБА_6 померлим. Заявник ОСОБА_1 бажає якнайшвидше вирішити свої матеріальні питання щодо отримання спадщини, відповідної грошової виплати. ОСОБА_1 вже зверталася до суду у липні 2023 року з аналогічною заявою з метою отримання фінансової допомоги та постановою Київського апеляційного суду від 21.02.2024 року, суд залишив заяву без розгляду, вказавши, що подання такої заяви є передчасним. ОСОБА_2 зазначає, що оголошення померлим її сина не залишить шансів на подальший розшук її сина, всі процеси по розшуку будуть зупинені. Заявник ОСОБА_1 лише імітує розшук ОСОБА_6 . Саме за зверненням матері зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_6 відомості про нього було скеровано до РФ для перевірки факту можливого перебування в полоні. ОСОБА_2 постійно підтримує зв`язок із слідчим органу ВС, з представниками координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Заявник не проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , як подружжя з липня 2021 року. ОСОБА_6 мав намір розірвати шлюб з ОСОБА_1 . Матір військовослужбовця ОСОБА_2 переконана, що її син може бути в полоні на території РФ, оскільки відомі чисельні випадки, коли військовослужбовці, які вважалися безвісти зниклими, перебували в полоні. Крім того, за інформацією, отриманою від представників КШ з питань поводження з військовополоненими, існує так званий «список вагнера» в якому ОСОБА_6 значиться як «живий». Тіла ОСОБА_6 на даний час не знайдено, мертвим його ніхто не бачив, а тому батьки ОСОБА_6 категорично заперечують задоволення заяви про оголошення їхнього сина загиблим.

Заінтересована особа ОСОБА_4 підтримала заяву, зазначивши, що перебувала в гарних відносинах зі своїм батьком ОСОБА_6 , постійно підтримувала зв`язок. Після його зникнення вона з матір`ю робили багато запитів, шукали будь-які відомості про ОСОБА_6 , спілкувалися з його побратимами, з військовими, хто був причетний до місця того бою, в якому зник її батько. ОСОБА_4 зазначила, що всі відомості вказують на загибель її батька. Дійсно, у її батьків, ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , були особисті проблеми, сімейні непорозуміння, але ОСОБА_1 приклала всіх зусиль щоб знайти свого чоловіка, вона щовечора переглядає телеграм-канали, списки, фото із загиблими, полоненими. ОСОБА_1 зробила все можливе для пошуку свого чоловіка, але він загиблий і цьому існує багато підтверджень. Заінтересована особа ОСОБА_4 просила задовольнити заяву.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 16.09.2025 прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі в порядку окремого провадження (а.с. 50-51).

23.09.2025 представник заінтересованої особи в/ч НОМЕР_1 подав суду письмові пояснення з додатками (а.с.54-55, 56-63).

08.10.2025 заінтересована особа ОСОБА_3 подав письмові пояснення у справі (а.с.72-73).

16.10.2025 представник заявника ОСОБА_5 подала суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.80).

17.10.2025 заінтересована особа ОСОБА_2 подала письмові пояснення у справі (а.с.83-85).

03.12.2025 представник заявника подала клопотання про забезпечення проведення судового засідання в режимі фідеоконференції з іншим судом для допиту свідка ОСОБА_13 та 04.12.2025 суддя відмовила в задоволенні даного клопотання оскільки відсутні місця для бронювання на 08.12.2025 10:00 в павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області (а.с.110-111, 113).

В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Мустафаєва Ю.Л. підтримали заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_4 підтримала заяву.

Заінтересована особа військова частина НОМЕР_2 поклалася на розсуд суду щодо вирішення даної заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 і її представник адвокат Федоренко В.С. заперечили задоволення даної заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 заперечив задоволення даної заяви.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_6 з 21.04.1999 року перебувають в шлюбі та є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження (а.с.38,39).

Встановлено, що ОСОБА_6 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_7 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» і призначений на посаду старшого водія 1-го протитанкового відділення протитанкового взводу 2-го батальйону оперативного призначення, 25.04.2022. Наведене підтверджено копією витягу з наказу №117мтд від 25.04.2022 (а.с.62).

Встановлено, що у службове відрядження включено сержанта ОСОБА_6 в групу військовослужбовців до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_8 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) з метою участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Наведене підтверджується витягом з наказу № 287 від 31.10.2022 (а.с.62).

Згідно Наказу (витяг) командира ІНФОРМАЦІЯ_10 від 23.12.2022 за №337, Уважати зниклим безвісти «ймовірно загиблим» ОСОБА_6 під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ і місце його перебування невідоме 23.12.2022 року (а.с.63).

Матеріали справи містять чисельні звернення заявника до різних інстанцій із проханням надати інформацію про факт зникнення безвісти ОСОБА_6 . Зокрема, на звернення заявника було надано відповідь уповноваженим з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с.18-20), ДП «Український національний центр розбудови миру» (а.с.21), СБУ (а.с.22, 30), Секретаріатом уповноваженого ВР України з прав людини (а.с.23-24), уповноваженим з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, (а.с.27-29).

Заінтересованою особою ОСОБА_2 подано до справи відповіді на запити до військової частини (а.с.91,92), а також, надано суду докази про порушення кримінального провадження за її заявою щодо факту зникнення безвісти ОСОБА_6 (а.с.90).

V. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження справи, визначений у частині 2 ст.293 ЦПК та такими серед інших є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Підставою для звернення з вказаною заявою заявник зазначає оформлення спадщини та отримання виплат.

Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.

Згідно висновків ВП ВС України від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою, слідує, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 (далі Перелік).

У цьому Переліку зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Перелік містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

ВП ВС у справі № 755/11021/22 зауважила, що суди можуть використовувати дані, зокрема з Переліку, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Представник заінтересованої особи, адвокат Федоренко В.С., окрім інших заперечень щодо оголошення ОСОБА_6 загиблим, посилався ще й на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 та, зазначав, що населений пункт Озарянівка Торецької МТГ, Донецької області, де зник безвісти 23.12.2022 року військовослужбовець ОСОБА_6 , станом на 23.12.2022 був окупований з 27.11.2022 року, а тому не можливо чітко визначити часові характеристики ведення воєнних дій на конкретно цій території для вчинення відліку від дня закінчення активних бойових дій.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 зник безвісти 23 грудня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Озарянівка Донецької області. Відповідно до Переліку , на території селища Озарянівка Торецької МТГ Донецької області тривали активні бойові дії з 24.02.2022 по 26.11.2022 .

Крім того, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів загибелі ОСОБА_6 , оскільки його тіло не було знайдено, свідків, які безпосередньо бачили ОСОБА_6 загиблим не має. Є свідки бойових дій 23.12.2022 року, але свідків, що безпосередньо бачили ОСОБА_6 мертвим не має.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та був присутнім під час бою коли зник ОСОБА_6 , надав суду показання, що був штурм, який пішов не по плану, тривав важкий бій, противник зайшов з тилу, розстріляв всіх військових, а потім і поранених. В полон не брали. Свідок знаходився безпосередньо від поля бою приблизно за 2 км, відправляв дрони, спостерігав за боєм та бачив, що скинули тіла в яму, яку засипали. Пізніше ту яму розкопали і витягли 2 тіла, ОСОБА_6 там не було. Були проміжки часу коли свідок не бачив бою, бо дрон кожні 30 хв повертається на перезарядку. Свідок, який бачив той штурм, впевнений, що ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Особливістю цієї категорії справ (оголошення особи померлою) є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи, коли немає доказів про факт його смерті.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

За правилами доказування, визначеними статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З досліджених судом доказів та наданих пояснень учасниками процесу, не можна з більшою вірогідністю безперечно стверджувати про смерть, ніж про полон чи інші обставини, які могли б зберегти військовослужбовцю життя. Відсутність з грудня 2022 інформації про ОСОБА_6 , відсутність його в списках полонених та покази свідків бою, а не самої смерті особи, - не можуть бути тими беззаперечними доказами, які надають можливість наразі оголосити ОСОБА_6 померлим. В даному випадку, заява про оголошення ОСОБА_6 померлим є передчасною. Дійсно, обставини за яких він зник загрожували йому смертю, але поряд з цим є підстави припускати, що ОСОБА_6 перебуває в полоні, а тому, наразі відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Не можна залишити поза увагою той факт, що заявник чітко не обґрунтувала і не вказала мету свого звернення в суд із заявою про оголошення її чоловіка загиблим, не вказала які наслідки становитиме рішення про оголошення особи померлою. Заявник вдруге подає суду заяву про оголошення ОСОБА_6 загиблим, і повторно батьки військовослужбовця ОСОБА_6 заперечують встановлення цього факту.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 305-308 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 12.12.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола
ПрисяжніЖ.Г. Полінога С.І. Сімакова