справа №176/3313/25
провадження №2-о/176/112/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просила, встановити факт її постійного проживання, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Вказує, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_4 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із покійною ОСОБА_4 за вказаною адресою був зареєстрований батько заявниці - ОСОБА_3 , 1932 року народження.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1994 року. Інша 1/2 частка належала ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її батько ОСОБА_3 , який на день її смерті був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не заявив відмову від неї, однак за життя не оформив спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Заявниця вказує, що після його смерті спадкоємцями є вона та її рідна сестра ОСОБА_2 . Спір щодо спадкового майна між ними відсутній.

Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законм шестимісячний строк заявниця не зверталась, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкоємцем ОСОБА_3 за вказаним вище місцем його реєстрації, де вони вели спільне господарство, вона доглядала за ним, та після смерті батька займалась його похованням, а тому вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялась та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном.

Будучи єдиним спадкоємцем, який би міг прийняти спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину,однак отримала відмову, оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк.

Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило заявницю звернутись до суду.

Ухвалою судді від 26 серпня 2025 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання заявниця не з`явилась. При цьому, заявниця ОСОБА_1 надала клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі. Заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Окрім того, повідомила, що спір щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , між нею та її рідною сестрою ОСОБА_1 , відсутній.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 23.08.1959 року та свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 23.08.1964 року.

08 липня 1978 року заявниця уклала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 від 08.07.1978 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявниці ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 , виданим Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 13 травня 2019 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1994 року. Інша 1/2 частка належала ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27 квітня 1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 .

Будучи єдиним спадкоємцем, який би міг прийняти спадщину ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину,однак отримала відмову, оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із Актом про проживання від 04 серпня 2025 року посвідченим спеціалістом ВВРТГ Єрьоміною Г., який підписали сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають по АДРЕСА_3 , останні підтверджують факт того, що на момент смерті ОСОБА_3 , заявниця проживала разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Під час судового розгляду з письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 259, 264, 265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщинизадовольнити.

Встановити факт спільного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА