Номер справи 177/197/25
Номер провадження 2/171/938/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ліпчанського С.М. за участю секретаря Ровна Н.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Верхуша Ярослав Олександрович до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка приходилася позивачці матір`ю. За життя ОСОБА_3 володіла нерухомим майном, а саме земельною ділянкою (паєм) для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 6,0573 га, кадастровий номер : -01-001-0034, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, що належала померлій згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 057521,виданого Апостолівською районною державною адміністрацією 25.11.2005 року. 21.05.2007 року ОСОБА_3 було складено заповіт, який було посвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 99. У відповідності до вказаного заповіту земельна ділянка (пай) для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 6,0573 га, кадастровий номер : -01-001-0034, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, що належала померлій згідно Державного акту Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 057521,виданого Апостолівською районною державною адміністрацією 25.11.2005 року була заповідана ОСОБА_1 . Також слід зазначити, що ОСОБА_2 є рідним братом позивача, на спадщину не претендує, про що у нотаріуса написав відмову про те, що він відмовляється від обов`язкової долі у спадщини на користь своєї сестри - ОСОБА_1 . При зверненні до приватного нотаріуса позивачем було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно-земельну ділянку 6,0573 га з кадастровим номером: -01-001-0034, яка розташована на території Кам`янської сільської ради у зв`язку з розбіжністю реєстрового номеру та дати, які відображені у самому заповіті та у посвідчувальному написі. У зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав.

Позивач в судове засідання з`явилась, підтримала позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.09.1982 року.

Згідно із заповітом, який 21 травня 2005 року посвідчено ОСОБА_7 , секретарем Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 6.0573 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради і належить їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 057521, виданого Апостолівською державною адміністрацією 25 листопада 2005 року, заповіла ОСОБА_1 .

Право власності померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0573 га, кадастровий номер -01-001-0034, підтверджується Державним актом на право власності на землю від 25.11.2005 року серія ДП №057521, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010504120.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 72747060 від 07.06.2023 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була заведена спадкова справа №21/2023, номер у спадковому реєстрі 70756821.

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута О.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку з тим, що в заповіті, посвідченого Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 реєстровий номер 90, вказані різні дати, а саме: дата складання заповіту 21.05.2007 р., та дата у посвідчувальному написі 21.05.2005 р. Також невірно вказаний реєстровий номер 99. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 72747066 від 07.06.2023 р., дата посвідчення заповіту 21.05.2007 р., реєстровий номер 90.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини.

Пунктом2 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 встановлено, що неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб визнання права.

Відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

Оскільки позов задоволено та позивачка при зверненні до суду з позовом просила судові витрати віднести на рахунок держави, суд вважає за можливе віднести судовий збір на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10-13,81,200,259,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Верхуша Ярослав Олександрович до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (інн. НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку 6,0573 га з кадастровим номером: -01-001-0034, яка розташована на території Кам`янської сільської ради після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.М.Ліпчанський