У Х В А Л А

"16" грудня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/20943/25

провадження № 2-з/755/284/25

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Пархоменко К.В.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір`ю, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року поновлено строк та прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дітей з батьком. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Разом з тим, ОСОБА_2 до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: заборонити ОСОБА_3 чинити перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_2 та сина ОСОБА_4 та зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 шляхом відео-зв`язку, в тому числі з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WatsApp) тривалістю 1 година, у період часу з 19.00 години до 20.00 години за київським часом.

Заяву відповідачем мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може негативно вплинути на фізичний, моральний та психічний стан малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову наведено у статті 151 ЦПК України.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України)

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п. 4 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову,

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень. (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 752/24015/20)

Таким чином, ураховуючи, що предмет спору про визначення місця проживання дітей та вимога заявника ОСОБА_2 у порядку забезпечення позову про встановлення графіку побачення позивача із дитиною не є видом забезпечення позову, а є окремим предметом, що підлягає розгляду органом опіки та піклування або, за наявності пору, у судовому порядку, шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

При цьому зміст заяви не містить обґрунтування факту існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визначення місця проживання дітей з батьком, не забезпечивши позов у обраний заявником спосіб.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір`ю, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган