Провадження №2/523/5056/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

представниці позивача Солоненко Н.С.,

представника відповідача Скіндера В.Б. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 9 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

УСТАНОВИВ:

04 червня 2025 року ТОВ «ІНФОКС» звернулося до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 130187,74 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 та Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №158335/СВ-ВБС від 15.12.2017. Позивач надає послуги водопостачання та водовідведення відповідачеві за адресою: АДРЕСА_1 . Нарахування ОСОБА_1 за надані послуги здійснювались відповідно показань загальнобудинкового приладу обліку та затверджених тарифів, а відповідач користувався такими послугами, але в повному обсязі не вносив плату за спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01 вересня 2022 року по 30 квітня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 130187,74 грн, яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

06 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позов, в якому він не визнає заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, так, зокрема, із розрахунку за вересень 2022 року на суму 1042,92 грн не зрозуміло звідки позивач взяв кількісне значення фактичного споживання води відповідачем у розмірі 29,679 м3. Здійснюючи такий розрахунок, позивач не надав показники комерційного (загальнобудинкового) засобу обліку помісячно; загальну кількість житлових квартир у вказаному будинку, з яких загальну кількість квартир не облаштованими приладами обліку або тих, хто не надсилав своєчасно показання приладів обліку; загальну кількість інших приміщень, оснащених вузлами розподільного обліку; загальну кількість осіб зареєстрованих у квартирах, не облаштованими приладами обліку або тих, хто не надсилав своєчасно показання приладів обліку; загальний обсяг, витраченої води у будинку за показниками індивідуальних засобів обліку; обсяг витраченої води на загальнобудинкові потреби.

Оскільки позивач щомісячну плату за період з 01 вересня 2022 року по 30 квітня 2025 року розраховував, виходячи з фактичного споживання відповідачем води, тому він не визнає позовні вимоги у цій частині у повному обсязі.

ОСОБА_1 вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, використав спірні фактичні об`єми води, а тому позов в частині стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення задоволенню не підлягає.

Разом із цим відповідач визнає плату за абонентське обслуговування за 34 місяці на суму 1253,68 грн.

Отже загальна сума заборгованості за абонентське обслуговування за період з вересня 2022 року по квітень 2025 року становить 34 місця на загальну суму 1253,68 грн яку позивач визнав.

У судовому засіданні представник позивача Солоненко Н.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав вказаних в позові.

Представник відповідача адвокат Скіндер В.Б. у судовому засіданні у режимі відеоконференції позов визнав частково з підстав зазначених у відзиві. Також зазначив, що відомостей про іншого власника у нього не має, відповідач йому не повідомляв.

Відповідач у судове засідання не з`явився, протокольною ухвалою від 28 жовтня 2025 року суд визнав його явку у судове засідання 09 грудня 2025 року обов`язковою для дачі особистих пояснень. Про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у вищевказаному будинку встановленого загальнобудинковий прилад обліку.

Згідно довідки №1313 від 24.05.2016 р вказана квартира приватизована, проживає одна особа з 05.03.2016 р., ОСОБА_1 зареєстрований з 08.08.1990 р.

За відомостями Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.09.2016 р. є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає та зареєстрований.

15 грудня 2017 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» як відповідальний споживач договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкоих систем) № 158335/СВ-ВБС та на його ім`я відкритий особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 користувався послугами позивача з централізованого постачання холодної води та водовідведення, але плату за них не вносив, внаслідок чого за період з 01 вересня 2022 року по 30 квітня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 130187,74 грн.

Нарахування відповідачеві за надані послуги здійснювалися відповідно до показань загальнобудинкового приладу обліку та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16 грудня 2020 року № 2499, від 22 грудня 2021 року № 2841.

Згідно з наданим розрахунком за період з 01 вересня 2022 р. по 30 квітня 2025 р., враховано позивачем:

споживання однією особою

тариф вода питна-17,916 грн/м3,

тариф стоки 17,244 грн/м3

абонплата -36,21 грн. з вересня 2022 р. по листопад 2024 р.,

-39,43 грн з грудня 2024 р по квітень 2025 р;

норма споживання на одну особу- 6,697 м3

фактичне споживання за кожен місяць, що склало борг за весь період нарахування у розмірі 130440,74 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

За п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За положенням ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

До повноважень Кабінету Міністрів України, зокрема належать визначення та встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальним договором або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

При цьому, плата за абонентське обслуговування не є складовою тарифу, така нараховуються на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг».

Відповідно до п.2.4. Договору із споживачем у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнанні квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку та споживачами, які не зняли те не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі. Плата за послуги нараховується згідно із показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобу обліку води, встановлених в квартирі.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р. «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.02.1992 р. № 63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси»» встановлено середньомісячні норми витрати води - 6,697 куб.м.

З 1 січня 2022 року ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» наказом від 30.12.2021 р. № 173 введено в дію щомісячну плату за абонентське обслуговування у розрахунку на 1 абонента (особовий рахунок) для комунальних послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення для населення за індивідуальними договорами, яке мешкає в багатоквартирних будинках, які обладнано вузлами комерційного обліку води та помешкання, яке не обладнано вузлами розподільного обліку води у розмірі 36,21 грн з ПДВ (https://www.gerc.ua/ua/news/163/).

ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» з 1 грудня 2024 року наказом від 27.11.2024 р. № 96 о/д введено в дію щомісячну плату за абонентське обслуговування у розрахунку на 1 абонента (особовий рахунок) для комунальних послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення для населення за індивідуальними договорами, яке мешкає в багатоквартирних будинках, які обладнано вузлами комерційного обліку води в помешканнях, які не обладнано вузлами розподільного обліку води абонплата складає 39,43 грн. з ПДВ(https://infoxvod.com.ua/uk/info/storinka-abonentu/abonplata-tarifi).

В силу ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини квартири

АДРЕСА_2 про співвласника іншої частини квартири сторонами не надано.

При цьому, суд враховує, що за умовами укладеного договору відповідач брав на себе відповідальність по оплаті послуги з постачання холодної води та водовідведення, проти чого не заперечував і у відзиві.

Оскільки квартира не оснащена вузлами розподільного обліку, тому нарахування заборгованості здійснено за вимогами п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Враховуючи, те, що свої зобов`язання за договором щодо оплати спожитих послуг відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого за його особовим рахунком утворилася заборгованість з 01 вересня 2022 року по 30 квітня 2025 року у загальному розмірі 130187,74 грн.

Заперечення відповідача суд відхиляє з огляду на те, що такі є лише його припущеннями та не підтверджені жодним належним, допустимим та достатнім доказом, хоча це є його обов`язком з урахуванням принципу змагальності сторін.

Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81,82, 89,259, 263-265, 268, 279, 353, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (місцезнаходження: вул. Басейна, 5, місто Одеса, 65039, ) заборгованість у розмірі 130187,74 грн та судовий збір у розмірі 2422 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення.

Рішення суду складено 12 грудня 2025 року.

Суддя