С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/5227/25
В справі 760/8824/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

16 грудня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про відшкодування моральної шкоди, третя особа: Державна казначейська служба України.

ІІ. Описова частина

15 квітня 2024 року позовна заява надійшла до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 16 квітня 2024 року відкрите спрощене провадження у справі.

Свої вимоги Позивач ОСОБА_1 мотивує наступним.

30 жовтня 2022 року інспектором роти № 2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, капітаном поліції Гатунок Олександром Олександровичем винесено стосовно ОСОБА_1 постанову серії ЕАР №6098626, за те, що 30 жовтня 2022 року він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив пункт 8.4.в Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач, як він вказує, звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування вказаної постанови і рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року в справі № 760/16524/22 його позов було задоволено, постанову від 30 жовтня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень скасовано.

Таким чином, як вважає Позивач, внаслідок протиправних дій працівників Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції на нього незаконно складено постанову по справі про адміністративне правопорушення, що підтверджується вище вказаним судовим рішенням, а це завдало йому моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана Позивачу, полягає в тому, що внаслідок винесення відносно нього незаконної постанови, безпідставних звинувачень інспектора та незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, останній зазнав сильних душевних страждань. Йому довелося оскаржувати незаконну постанову у судовому порядку, що також викликало в нього ряд переживань та незручностей. Зокрема, час, протягом якого розглядалась його позовна заява був досить тривалим, йому довелося сплатити судовий збір за подачу такої позовної заяви, який зараз необхідно повернути з державного бюджету, що також є досить тривалим процесом, адже не відомо коли таке відшкодування буде здійснене. Для того аби захистити свої порушені права позивачу довелося звернутися за професійною правовою допомогою до адвоката. Сам факт накладення незаконного стягнення, а в подальшому необхідність його оскарження призвели до постійного відчуття занепокоєння і стресу, адже Позивач неправомірних дій не вчиняв, проте повинен це доводити. Ця ситуація вплинула на його моральний та духовний стан, на його авторитет в суспільстві, сім`ї, викликала стурбованість і тривогу також через те, що ситуація триває довго, психічне напруження, відчуття несправедливості та невизначеності.

Враховуючи вищевикладене Позивач просив стягнути з Відповідача Департаменту патрульної поліції () на свою користь за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

03 липня 2024 року до суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції, в якому Відповідач проти позову заперечував.

Зазначив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва в справі №760/16524/22 від 01 травня 2023 року, не було визначено, що притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено шляхом вчинення неправомірних дій інспектором, під час здійснення ним службових обов`язків, тобто не встановлено будь-яких порушень інспектора під час притягнення до адміністративної відповідальності Позивача.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи дану адміністративну справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами.

23 липня 2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи Державної казначейської служби України, в яких третя особа проти позову заперечувала. У поясненнях наголошується на тому, що Казначейство не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органом досудового розслідування, прокуратури або суду, а також не є органом, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди. Тому Казначейство не може нести відповідальності за шкоду, завдану діями інших суб`єктів.

29 липня 2024 року надійшла відповідь Позивача на пояснення третьої особи.

Позивач вважає за необхідне подати суду відповідь на ці пояснення, з метою заперечення та спростування викладених у ньому фактів.

06 вересня 2024 року до суду надійшла відповідь Позивача на відзив, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановлює наступні обставини.

30 жовтня 2022 року інспектором патрульної поліції складено постанову серії ЕАР №6098626 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З значену постанову в листопаді 2022 року Позивач оскаржив в судовому порядку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року по справі № 760/16524/22 постанову скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 1 статті 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 6 статті 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимога розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) дійшла висновку, що для застосування норм статті 1176 Цивільного кодексу України необхідна наявність протиправних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, які призвели до завдання шкоди, і така протиправність має бути встановлена в установленому порядку.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що скасування постанови про адміністративне правопорушення саме по собі не свідчить про протиправність дій посадової особи, яка її винесла, якщо в рішенні суду про скасування не встановлено фактів порушення такою особою норм законодавства при здійсненні своїх повноважень.

У цій справі рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року по справі № 760/16524/22 постанову скасовано за відсутністю складу адміністративного правопорушення, однак у мотивувальній частині цього рішення не встановлено протиправності дій інспектора патрульної поліції, який виніс постанову, а саме не вказано на порушення ним норм Кодексу України про адміністративні правопорушення чи інших актів при здійсненні повноважень.

Позивач не надав інших доказів, які б свідчили про протиправність дій інспектора, таких як рішення суду про визнання дій незаконними чи відкриття кримінального провадження щодо службового підроблення.

Таким чином, відсутність встановленої протиправності дій посадової особи виключає застосування норм про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави незалежно від вини.

Позивач, обгрунтовуючи позов, посилається на постанову Верховного Суду / Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, де незаконне складання адміністративного протоколу визнано підставою для стягнення моральної шкоди, однак ця позиція не узгоджується з пізнішою постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року, яка має пріоритет як висновок щодо застосування норм права.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Крім того, оскільки позов залишається без задоволення, підстав для стягнення з Відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу також немає.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України, статтями 12, 141, 81, 263, 264, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; Ідентифікаційний номер юридичної особи 40108646;

Третя особа: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, Ідентифікаційний номер юридичної особи: 37993783.

Суддя: