Справа №504/4208/25
Провадження №2-о/504/298/25
Доброславський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Ориник М.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, справу за заявою ОСОБА_1 проти Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Доброславського районного суду Одеської області із вказаною заявою в порядку окремого провадження.

Заявник просить встановити юридичний факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник стверджує, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт від 05.07.2023 року, яким заповіла все своє майно та все, на що вона матиме право на момент смерті своєму синові ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина.

Заявник зазначає, що має фактичне місце реєстраційного обліку у АДРЕСА_2 .

Після повномасштабного вторгнення окупаційних москальських військ рф до України, він із своєю сім`єю та зі своєю мамою переселився із міста Херсон, та 23.05.2024 року придбав будинок АДРЕСА_1 .

Отже у Одеському районі Одеської області заявник придбав нерухомість для своєї сім`ї та матері.

Заявник стверджує, що його мати має статус внутрішньо переміщеної особи.

За твердженням заявника, на момент смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом є її син ОСОБА_1 , який постійно проживав разом із мамою та своєю сім`єю за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Інших спадкоємців першої черги за законом та заповітом померла ОСОБА_2 не має.

В судовому засіданні представник заявника доводи заяви повністю підтримав, просив заяву задовольнити.

Заінтересована особа сповіщена електронною поштою про дату, час та місце розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, за життя ОСОБА_2 склала заповіт від 05.07.2023 року, яким заповіла все своє майно та все, на що вона матиме право на момент смерті своєму синові ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина.

Заявник зазначає, що має фактичне місце реєстраційного обліку у АДРЕСА_2 .

Після повномасштабного вторгнення окупаційних москальських військ рф до України, заявник із своєю сім`єю та зі своєю мамою переселився із міста Херсон, та 23.05.2024 року придбав будинок АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявна довідка від 22.11.2024 року № 5122- про те, що ОСОБА_2 облікована у АДРЕСА_1 як внутрішньо переміщена особа.

Отже, у Одеському районі Одеської області мама заявника мала статус внутрішньо переміщеної особи.

В матеріалах справи містяться акт про встановлення факту проживання на території Фонтанської сільської ради від 25.09.2025 року, про те, що ОСОБА_1 проживає зі своєю сім`єю у АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 , яка приведена судом до присяги, показала суду, що дійсно вона та її чоловік ОСОБА_1 мешканці міста Херсон, який покинули з початку його окупації, та переїхали до с. Фонтанка Одеської області.

Разом із ним переїхала мати її чоловіка ОСОБА_2 , яка проживала у придбаному подружжям будинку до моменту своєї смерті.

Таким чином, суд достовірно встановив, що на момент смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом є її син ОСОБА_1 , який постійно проживав разом із мамою та своєю сім`єю за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Релевантні джерела права та правова позиція суду:

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

З урахуванням вказаного, суд дійшов до висновку про необхідність встановлення факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки встановлення цього факту необхідне для вирішення спадкових прав.

Водночас не можуть бути задоволені вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини, оскільки відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Тобто заявник в силу закону є таким, що прийняла спадщину до майна своєї матері, про що роз`яснити в резолютивній частині судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 29, 1216-1218, ст. 1220, 1258, 1268 ЦК України, статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ч. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 проти Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко