РІШЕННЯ

іменем України

12.12.2025

м. Дніпро

справа №199/10752/25

провадження №2/199/5184/25

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

за участі учасників справи:

представника позивача - адвоката Ільїна О.М.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову посилаючись на те, що 08.11.2024 о 03 год. 11 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 20-а по пров. Любарського у м. Дніпрі керував транспортним засобом «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння та порушивши вимоги п. 2.3(б) Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого скоїв наїзд на автомобіль «OPEL MOVANO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв припаркований.

У результаті ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2024 по справі № 199/9720/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2024 по справі № 199/9719/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Автомобіль «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на момент ДТП користувався ОСОБА_2 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення належить ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА».

15.12.2025, з метою визначення вартості матеріального збитку заподіянного власнику КТЗ, позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_5.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5. № 2912/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) за замовленням ОСОБА_1 від 15.12.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, складає 417 265,75 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 189 127,45 грн.

Згідно страхового акту №ОЦВ-24-04-22856/1, ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 107 427,26 грн.

Утім, згідно полісу обов`язкового страхування №АТ3273975 ліміт страхової відповідальності страховика становить 160 000,00 грн., розмір франшизи становить 2 500,00 грн.

Отже, розрахунок матеріальної шкоди позивачу повинен був здійснюватися наступним чином: 417 265,75 грн. (розмір матеріального збитку) - 189 127, 45 грн. = 228 138, 30 грн., з яких: 160 000,00 грн. (ліміт страховика) - 2 500,00 грн. (франшиза) = 157 500,00 грн. - сума відшкодування матеріального збитку страховиком.

Таким чином, відповідачем ПАТ НАСК «ОРАНТА» була здійснена страхова виплата позивачу не в повному розмірі, у зв`язку з чим, сума недоплаченого страхового відшкодування становить 50 072,74 грн.

Крім того, ОСОБА_2 , як особою винною у ДТП, повинна бути відшкодована позивачу різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що не підлягають виплаті страховою компанією, в розмірі 70 638,30 грн. (228 138, 30 грн. (сума матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню) - 157 500,00 грн. - (сума матеріального збитку, яка підлягає відшкодуванню страховиком).

Разом з матеріальною шкодою позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки в результаті ДТП позивач пережив сильний стрес через те, що його автомобіль не підлягає відновленню, що в свою чергу, позбавило його можливості користуватися ним для сімейних та особистих потреб, порушило звичайний уклад життя позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 50 072,74 грн., а з відповідача ОСОБА_2 - різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, що має становити страхову виплату в розмірі 70 638,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.09.2025 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про огляд доказів за їх місцезнаходженням. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 , надати на огляд транспортний засіб Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_6 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.10.2025 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на її розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Ільїн О.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а також відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» про передачу позивачем відповідачу залишків автомобіля Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки страховик отримує право на залишки транспортного засобу виключно у випадку відшкодування ним розміру його вартості до ДТП, а в даному випадку, позивач просить стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та в межах страхового ліміту.

Представник відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

26.08.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог доПАТ «НАСК «ОРАНТА» у повному обсязі, оскільки при розрахунку розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24.07.2009.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2025 №25-D/16/24 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, складає 109 927,26 грн., без ПДВ на запасні частини та матеріали.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-24-04-22856 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 21.01.2025 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 107 427,26 грн. на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не погоджується з висновком судового експерта ОСОБА_5. №2912/24 від 15.12.2024, оскільки він складений значно раніше дати складення Звіту ФОП ОСОБА_4 від 03.01.2025 на замовлення страховика, що виключає необхідність у позивача замовлення та проведення незалежної експертизи зі встановлення матеріального збитку, завданого позивачеві в силу п. 34.3 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміри понесених фактичних витрат на ремонт належного йому автомобіля, який було пошкоджено в результаті ДТП. Автомобіль відремонтований та застрахований, про що свідчить поліс № 229413775, відкритий в ПРАТ СК ПЗУ Україна.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Opel Movano», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 .

08.11.2024 о 03 год. 11 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 20-а по пров. Любарського у м. Дніпрі керував транспортним засобом «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушивши вимоги п. 2.3(б) Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого скоїв наїзд на автомобіль «OPEL MOVANO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв припаркований. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали мехінічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2024 по справі № 199/9720/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована полісом № АТ-3273975 страхової компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-24-04-22856 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 21.01.2025 було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 107 427,26 грн.

Згідно статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Водночас, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц, зазначено, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Так, на підтвердження матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , сторонами надано: позивачем - висновок судового експерта ОСОБА_5. № 2912/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) за замовленням ОСОБА_1 від 15.12.2024, а відповідачем - звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2025 №25-D/16/24, виконаного ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5. № 2912/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) за замовленням ОСОБА_1 від 15.12.2024, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, складає 417 265,75 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 189 127,45 грн.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2025 №25-D/16/24 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, складає 109 927,26 грн., без ПДВ на запасні частини та матеріали.

Отже, спір між сторонами зводиться до різниці у розрахунках суб`єктів оцінки щодо ринкової вартості транспортного засобу позивача до та після ДТП, які безпосередньо впливають на обрахунок суми страхового відшкодування, належного до виплати позивачу.

Приписами ч. 1 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Експерти мають бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Такий висновок, узгоджується з позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Суд звертає увагу на той факт, що стороною позивача на підтвердження позовних вимог було надано висновок експерта, який складений саме судовим експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність та який відповідає вимогам чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.01.2025 №25-D/16/24, оцінювача ФОП ОСОБА_4 , оскільки останній не повідомлений про кримінальну відповідальність.

Натомість висновок судового експерта ОСОБА_5. про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 2912/24 від 15.12.2024, суд вважає належним доказом у справі, оскільки експерт ОСОБА_5. повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на те, що позивачем на виконання ухвали суду від 26.09.2025 не було надано пошкоджений автомобіль для огляду, оскільки належних доказів цим обставинам суду не надано. Крім того, як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_4 вже здійснював огляд транспортного засобу «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , про що свідчить протокол огляду транспортного засобу №25-D/16/24. Дану обставину в судовому засіданні також підтвердив представник позивача.

Таким чином, позиція позивача, а також обсяг наданих ним доказів, є для суду більш переконливими ніж аргументи відповідача, який суттєвих обґрунтувань щодо неправильності або неповноти висновку судового експерта ОСОБА_5. № 2912/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) за замовленням ОСОБА_1 від 15.12.2024, наданого позивачем, не навів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 072,74 грн., а з відповідача ОСОБА_2 - суми матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що є різницею між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 70 638,30 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

У постанові від 03.10.2019 у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач є фактичним володільцем транспортного засобу, який був пошкоджений в результаті ДТП та який, згідно висновку експерта № 2912/24 від 15.12.2024, відновлювати економічно недоцільно, через що міг зазнати душевних страждань.

При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 , із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом у розмірі 10 000,00 грн., що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 від 05.09.2025 про вирішення питання (в разі задоволення позову) про передачу позивачем відповідачу на адресу: вул. Шевченко, 55, м. Дніпро, залишків автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , з урахуванням умов, визначених п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, суд зазначає наступне.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 01.03.2013 № 14 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 по справі № 370/2787/1, від 09.06.2021 по справі № 766/13258/18, від 23.10.2019 по справі № 758/10036/14-ц.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.10.2019 по справі № 758/10036/14-ц зазначив: «У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Оскільки позивач незважаючи на те, що ремонт його автомобіля був для нього економічно необґрунтованим все ж таки відремонтував його витративши на це власні кошти в розмірі 144 825,65 грн, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що відремонтований позивачем автомобіль не може підлягати поверненню заподіювачу шкоди після сплати ним 57 535,56 грн, оскільки власник транспортного засобу був не згоден із визнанням його транспортного засобу фізично знищеним та погодився на відшкодування йому різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.06.2023 по справі № 125/1216/20 зазначила: «Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП».

У даному випадку позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу саме про відшкодування різниці між вартістю автомобіля «Opel Movano», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , до та після ДТП та в межах страхового ліміту, у зв`язку з чим вимога відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про передачу залишків даного транспортного засобу задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, вартості експертного дослідження та судового збору, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 7 600,00 грн. та 2 493,34 грн. сплаченого судового збору при подання даного позову.

У поданому 26.08.2025 відзиві на позовну заяву представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 зазначила, що у наданому представником позивача адвокатом Ільїним О.М. акті прийому-передачі виконаних робіт №0108/2 від 01.08.2025 не наведено вартості послуг, а тільки на них витрачений час, де кількість годин значно завищена, а вартість послуг не відповідає дійсності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав до суду договір про надання правової допомоги №1507/1 від 15.07.2025, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Ільїним О.М.; ордер на надання правничої допомоги №1411333; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; акт приймання-передачі виконаних робіт №0108/2; квитанцію №8386-5609-7359-7258 від 01.08.2025.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

Втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 14 000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в розмірі по 7 000,00 грн. з кожного.

Згідно ч. 3-6 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, як вбачається з платіжної інструкції №@2PL948895 від 22.11.2024, позивачем сплачено ФОП ОСОБА_5 за послуги з проведення експертного дослідження та надання висновку експерта 5 400,00 грн. та згідно платіжної інструкції №@2PL948895 від 22.11.2024 - 2 200,00 грн., а тому витрати позивача в цій сумі підлягають стягненню з відповідачів на його користь в розмірі по 3 800,00 грн. з кожного.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню у наступному розмірі - з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» судовий збір в розмірі 641,57 грн. та з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 641,57 грн. + 242,24 (1211,20 грн. х 10 000,00 грн. : 50 000,00 грн.) = 883,81 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 50 072 (п`ятдесят тисяч сімдесят дві) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та сумую, що має становити страхову виплату у розмірі 70 638 (сімдесят тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові судові витрати на залучення експерта в розмірі 3 800 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 641 грн. 57 коп., а всього в розмірі 4 441 (чотири тисячі чотириста сорок одна) грн. 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на залучення експерта в розмірі 3 800 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 883 грн. 81 коп., а всього в розмірі 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 81 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп., тобто по 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. з кожного.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_2 .

відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», , місцезнаходження - вул. Здолбунівська, буд.7-Б, м. Київ, 02081.

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б. Подорець