Справа № 396/2264/25
Провадження № 2/396/1304/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Русіної А.А.

за участі секретаря судового засідання: Філюкової О.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 396/2264/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1295-7490 від 01.11.2023.

Свій позов ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" обґрунтовує тим, що 01.11.2023 між сторонами, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1295-7490. Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. За умовами договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 20000,00 грн зі строком кредитування 300 днів (базовий період 14 днів), зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 1,20%, стандартної 1,50% в день, комісія 15,00% від суми кредиту. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує умови кредитного договору в результаті чого станом на 19.09.2025 утворилася заборгованість в розмірі 100953,96 грн. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами в розмірі 10 600,00 грн, тому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 20 000,00 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 70 353,96 грн, тобто загальний розмір заборгованості 90 353,96 грн.

Ухвалою суду від 29.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.11.2025 засобами поштового звязку відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні. В обгрунтиування вказує, що не заперечує щодо можливого підписання будь якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, при цьому позивачем не подано жодного доказу про те, що саме вона отримала одноразовий ідентифікатор, використовувала його для укладенні кредитного договору. В матеріалах справи відсутня інформація від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачу, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме вона реєструвалася в ЕС «кредиторів», також не відомо як саме проводилась ідентифікація особи та не надано доказів. Крім того, позивачем не надано первинних бухгалтеських документів, які підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.

Представник позивача подав клопотання в якому просив проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином, подала відзив на позовну заяву.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.11.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1295-7490 у формі електронного документу з використанням одноразового ідентифікатора А9031. Відповідно до умов зазначеного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 20000,00 грн, строком на 300 днів, тобто до 26.08.2024, зі сплатою 1,50 % за кожен день користування кредитом.

З довідки про перерахування суми кредиту за №2195-7490 від 01.11.2023, вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором за №2195-7490 від 01.11.2023 в сумі 20000,00 грн, за допомогою системи LIQPAY платіж за № , дата платежу 01.11.2023; № платіжної картки НОМЕР_1 .

Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що від позивача 01.11.2023 на підставі договору за №1295-7490 від 01.11.2023 перераховані кошти в розмірі 20000,00 грн, на банківську картку за № НОМЕР_1 .

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором за №1295-7490 у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 100 953,96 грн, з яких: основний борг 20000,00 грн, заборгованість за відсотками 80760,00 грн, комісія за видачу кредиту 193,96 грн.

Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 10600,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 90353,96 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 20000,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами 70353,96 грн, що разом становить 90 353,96 грн.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі N 524/5556/19.

За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказує позивач, 01.11.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1295-7490, за умовами якого відповідачу мало бути надано 20000,00 грн кредитних коштів, договір про відкриття кредитної лінії підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А9031» відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачем повністю заперечуються обставини викладені в позовній стверджуючи, що з поданих позивачем доказів не можливо встановити договірні відносини позивача саме з нею.

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач.

З дослідженого судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки спірний договір № 1295-7490 укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі N 132/1006/19 (провадження N 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20 (провадження N 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження N 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі N 757/40395/20 (провадження N 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі N 234/7298/20 (провадження N 61-2902св21).

Доводи відповідача про не підписання договору і не отримання кредитних коштів, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються безпосередньо дослідженими судом договором про відкриття кредитної лінії №1295-7490, в якому зазначені персональні дані відповідача - її ПІБ, ІПН (РНОКПП), адреса, паспортні дані.

Інформація про ПІБ, РНОКПП, місце реєстрації, збігаються з тими, що зазначені в наданих суду документах.

Отже, із наведеного слідує, що відповідач уклала із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та відповідачем не доведено, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить.

Суд зазначає, факт перерахування кредитних коштів кредитодавцем ОСОБА_1 за договором №1295-7490 від 01.11.2023 за допомогою системи LIQPAY на платіжну картку також підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач не спростувала того, що вона отримала кошти за Кредитним договором, а лише послалася на недоведеність таких фактів позивачем.

Також, при отриманні кредиту позичальником заповнено відповідні персональні дані про позичальника. Проте відповідачем не спростовано відповідні відомості й не доведено, що вони не відповідають дійсності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд дійшов висновку про те, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись статтями 261, 509, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 611, 625, 626, 627, 638, 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1295-7490 від 01.11.2023 у розмірі 90 353 (девяносто тисяч триста п`ятдесят три) грн 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, м. Київ, 01133) судові витрати, понесені за сплату судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Всього підлягає стягненню 92 776 (девяносто дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 36 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 16.12.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна