Справа № 211/3027/25
Провадження № 2/211/1705/25
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, який уточнила 03 07 2025 та просить суд встановити факт родинних відносин між нею та дядьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт смерті ОСОБА_2 в «Криворізькій міській клінічній лікарні № 2» Дніпропетровської обласної ради», зобов`язавши Департамент адміністративних послуг внести зміни до актового запису про смерть № 1328 від 25.05.2024, зазначивши привальним по батькові померлого ОСОБА_2 як « ОСОБА_3 » замість помилкового « ОСОБА_4 » та встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на поважність пропуску строку. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру по АДРЕСА_1 . Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження факту родинних відносин, зазначення прізвища спадкодавця « ОСОБА_4 » в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та пропуску встановленого строку для подання відповідної заяви про прийняття спадщини. Так, її дядько помер у КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради та був похований за рахунок місцевого бюджету, однак з причин життєвих складнощів вона не знала про хворобу родича та його смерть і лише під час оформлення спадкових прав дізналась про допущену описку в частині зазначення по- батькові ОСОБА_2 . У дядька не було ні дружини, ні дітей і вона здійснювала догляд за ним, оскільки ОСОБА_2 був психічно хворою людиною. Однак у зв`язку з хворобою та смертю її матері, вона на певний час залишила догляд за дядьком та лише від сусідів дізналась про його смерть. Пропуск строку обумовлений тривалим пошуком місця лікування та смерті ОСОБА_2 , а також тривалим лікуванням та смертю її матері, що потребувало чимало фізичних, моральних та матеріальних затрат, що перешкоджало їй вчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою. Тому ураховуючи надані нею письмові докази на підтвердження факту родинних відносин, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивача Брюховецький М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Виконкому Довгинцівської районної у місті ради Таборовець Н.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду та заперечень щодо заявлених вимог не мають.

Представник третьої особи Департаменту до суду не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, на підставі свідоцтва № 200 на право власності на житло від 14 червня 2002 року, ОСОБА_2 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, однак актовий запис про смерть № 1328 від 24 травня 2024 року складено Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради на ім`я « ОСОБА_2 » на підставі лікарського свідоцтва про смерть (остаточне) № 963 від 06.05.2024 Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Відділення судово-медичної експертизи» Відділення судово-медичної експертизи трупів Криворізького районного відділу Дніпропетровської обласної ради.

В постанові ВП № 4 КРУП в Дніпропетровській області про призначення судово- медичної експертизи та лікарському свідоцтві про смерть № 963 складеним 06 05 2024 КЗ « Дніпропетровське обласне бюро судово- медичної експертизи « ДОР» померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по батькові зазначений як « ОСОБА_4 ».

Згідно паспортних даних, правильним є зазначення по батькові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як « ОСОБА_3 », що підтверджується також копією пенсійного посвідчення особи, копією військового квитка.

При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 отримала роз`яснення приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. щодо пропуску нею строку згідно ст. 1270 ЦК України, зазначення прізвища спадкодавця « ОСОБА_4 » в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та відсутність документів на підтвердження факту родинних відносин.

За матеріалами спадкової справи, витребуваної за ухвалою суду, після смерті ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася 06 грудня 2024 року лише ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно статей 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

Виходячи з вимог Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник, тощо.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Установлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадкових прав.

Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 18.08.1979, заявниця змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на шлюбне « ОСОБА_8 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 01.07.1994 серії НОМЕР_1 , заявниця при укладенні шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_8 » на шлюбне « ОСОБА_9 ».

Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_10 зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При укладенні шлюбу мати заявниці ОСОБА_12 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_13 » на шлюбне « ОСОБА_7 ».

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про його народження зазначені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Батьками ОСОБА_16 згідно свідоцтва про її народження зазначені ОСОБА_14 та ОСОБА_17 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 померла, однак Держархів Дніпропетровської області не містить відомостей про її народження.

Таким чином, суд на підставі наданих до суду доказів, вважає доведеним факт родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 як між рідними племінницею та дядьком.

Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 234/859/16-ц).

Указана позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23), від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22).

У постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22) Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц від 23листопада 2020 року у справі № 315/714/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18 зроблено правовий висновок, що незначний пропуск строку прийняття спадщини ( менше двох місяців) у поєднанні з об`єктивними причинами пропуску строку є підставою для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним, оскільки позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини на незначний термін( 1 місяць), ураховуючи надані до суду письмові докази на підтвердження поважності пропуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 виправлення помилки у свідоцтві здійснюється шляхом внесення змін до актового запису цивільного стану. Для цього потрібно звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС). Згідно з п. 15 глави 1 розділу ІІ Правил, у період дії воєнного стану заяву про внесення змін можна подати до будь-якого відділу ДРАЦС незалежно від місця проживання.

У відповідності до п.2.5. Розділу 2 Правил, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається:

особою, щодо якої складено актовий запис;

одним із батьків неповнолітнього (малолітнього);

піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього;

опікуном недієздатної особи;

спадкоємцем померлого;

представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Також, у п.1.14 Розділу 1 Правил вказано, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України.

Зазначене свідчить про те, що наявність документів, що підтверджують факт родинних відносин або підтверджують той факт, що особа є спадкоємцем померлого, така особа може звернутися до відного органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про смерть особи.

Оскільки, у цій справі суд дійшов до висновку про наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_2 , а тому, ОСОБА_1 з моменту набрання рішенням законної сили набуде право на звернення до органів державної реєстрації із заявою про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає, що вимога про зобов`язання внести зміни до актового запису про смерть є передчасною та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в «Криворізькій міській клінічній лікарні № 2 « Криворізької міської ради».

Установити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме факт того, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судові витрати покладено на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С. В. Ткаченко