Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , подану адвокатом Бутком Дмитром Геннадійовичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом,
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 200,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 550,00 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року скасовано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року змінено в мотивувальній частині. Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року залишено в силі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 294,80 грн понесених судових витрат на сплату судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

19 листопада 2025 року представник ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив поновити строк на подання заяви та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмір 13 000,00 грн, понесені у суді касаційної інстанції.

Заяву мотивовано тим, що 18 березня 2024 року ОСОБА_2 уклав із адвокатом Бутком Д. Г. договір про надання правової допомоги (без номеру). За умовами вказаного договору, за надання адвокатом послуг з правової допомоги клієнту, останній зобов`язується сплатити адвокату вартість послуг (гонорар) та компенсувати понесені витрати, що були попередньо погоджені (п. 2.1.). Вартість послуг (гонорар) формується на підставі тарифів, що визначені сторонами в додатку №1 до даного договору та фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг (п. 2.2.). Під час виконання умов договору, адвокатом виконано наступні дії, що відповідають роботам із додатку 1 до договору про надання правової допомоги, на загальну суму 8 000,00 грн. За ухвалення рішення на користь клієнта також передбачено адвокату гонорар в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження наданих (отриманих) послуг 19 листопада 2025 року було складено акт наданих послуг.

Щодо строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення вказав, що з постановою Верхового Суду від 05 листопада 2025 року ознайомився 18 листопада 2025 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а 19 листопада 2025 року вказана постанова була надіслана в його кабінет в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується відповідною карткою руху документу.

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу (заперечення на заяву про постановлення додаткового рішення та розподілу судових витрат), у якій просить в задоволенні заяви представника відповідача про постановлення додаткового рішення та розподілу судових витрат відмовити повністю, зв`язку з недоведеністю складу та вартості наданих послуг, а також розміру фактично понесених витрат.

Зазначає про невідповідність вартості та обсягу заявлена до стягнення сума 13 000,00 грн за виконаної в касаційній інстанції, яка є явно завищеною та неспівмірною обсягу роботи.Просить взяти до уваги її соціальний та матеріальний стан.Оскільки постановою Верховного Суду касаційну скаргу задоволено частково, то слід також врахувати принцип пропорційності до розміру позовних вимог, в задоволенні яких їй було відмовлено.

Щодо строку подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

у грудні 2024 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявив клопотання про стягнення судових витрат, орієнтовний розмір яких становить 10 000,00 грн та вказав про подання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом;

постанову Верховного Суду від 05 листопада 2025 року представник ОСОБА_2 - Бутко Д. Г. отримав 19 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд»;

заяву про ухвалення додаткового рішення направлено до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 19 листопада 2025 року, тобто протягом п`яти днів після отримання рішення суду.

Тому є підстави для поновлення строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, на подання вказаної заяви (доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу).

Щодо витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

Згідно з частинами четвертою - шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. … Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

У статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (див. постанову Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) вказано, що «з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції надано: копію договору про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року; копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року; акт наданих послуг від 19 листопад 2025 року.

Відповідно до акта наданих послуг адвокатом виконано наступні дії:

здійснено правовий аналіз справи з урахуванням практики та визначення стратегії (в період розгляду справи) - 2 000,00 грн;

складання та подання касаційної скарги (16 грудня 2024 року) - 4 800,00 грн;

усна консультація (18 листопада 2025 року) - 1 200,00 грн;

додатково сторони підтвердили ухвалення рішення на користь клієнта, за що передбачено адвокату гонорар в розмірі 5 000,00 грн.

Касаційний суд враховує, що:

відповідно до наданого додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року вартість складення касаційної скарги у цивільних спорах складає 3 800,00 грн, додаткові витрати на її подання не передбачені;

при поданні у грудні 2024 року касаційної скарги заявником визначений орієнтовний розмір таких витрат на суму 10 000,00 грн. Враховуючи заявлену суму фактичних витрат, яка була відома станом на час подання касаційної скарги, до вказаного попереднього (орієнтовного) розрахункувитрат не входив додатковий гонорар за ухвалення рішення на користь клієнта, тобто заявник не повідомив суду та іншу сторону про такі витрати. Крім того, відповідна суму була стягнена на користь відповідача додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року, яку касаційний суд залишив в силі, а зміст відповідного положення наданого суду додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року не свідчить, що такий додатковий гонорар сторони передбачили за ухвалення рішення на користь клієнта судом кожної інстанції. У заяві про ухвалення додаткового рішення заявник не пояснив причини невключення до попереднього (орієнтовного) розрахунку вказаних витрат та підстави їх повторного стягнення з позивача;

заявник також не пояснив, яким чином зазначена в акті усна консультація, надана клієнту 18 листопада 2025 року, тобто після розгляду справи, пов`язана з її розглядом.

За таких обставин касаційний суд вважає підтвердженим розміром витрат на професійну правничу допомогу з метою її компенсації за рахунок іншої сторони на суму 5 800,00 грн.

Враховуючи результат розгляду справи, заперечення позивача щодо розміру витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу, колегія суддів вважає обґрунтованою заяву відповідача про стягнення з позивача вказаних підтверджених витрат. Разом з тим, підстав вважати неспівмірним розмір витрат в зазначеній частині позивач не обґрунтувала.

Керуючись статтями 127, 137, 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення (доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу) у справі № 761/28458/23.

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 800,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко