Справа № 204/5360/25
Провадження № 2/0203/1791/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участі секретаря Сердягіної О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ГУНП

в Дніпропетровській області Штирхунової А.Д.,

представника відповідача ГУ ДКС України

в Дніпропетровській області Паращенко Ю.О.,

представника відповідача ДПОП ОШБ НПУ «Лють» Раєнко В.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського районного суду міста Дніпра в особі голови суду Дружиніна Костянтина Михайловича, суддів Мащука Віталія Юрійовича, Чапали Геннадія Владиславовича, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 , через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» пред`явила зазначений позов, в якому просила суд:

1) стягнути з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду у розмірі 749 994, 362 грн. на день подачі цієї позовної заяви (з вказівкою на те, що зі спливом часу даний розмір позовної вимоги збільшується на щомісячний показник розміру аліментів, заявлений у позовній заяві від 06 серпня 2021 року у справі № 204/5984/21);

2) стягнути з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої їй незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду у розмірі 749 994, 362 грн.*2=1299988,724 грн. на день подачі даної позовної заяви (з вказівкою на те, що зі спливом часу даний розмір позовної вимоги збільшується на щомісячний показник розміру аліментів, заявлений в позовній заяві від 06 серпня 2021 року у справі № 204/5984/21 помножений на 2 (2 особи, які страждали: вона та її донька ОСОБА_2 )).

Позов обґрунтовано наступними викладеними позивачкою детальними обставинами.

06 серпня 2021 року нею подано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 18-ти річного віку.

Протоколом від 09 серпня 2021 року матеріалам справи по вище зазначеній позовній заяві присвоєно Єдиний унікальний номер судової справи №204/5984/21 та номер провадження №2/204/2021/21 та призначено суддю Мащука В.Ю.

Ухвалою від 27 серпня 2021 року судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащука В.Ю. у справі №204/5984/21 відкрито провадження №2/204/2021/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 серпня 2021 року позивачкою отримано відзив на позовну заяву у справі №204/5984/21.

17 серпня 2021 року позивачка отримала від чоловіка ОСОБА_3 копію рапорту від 17 серпня 2021 року, написаного ним на ім`я начальника УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області полковника поліції С.В. Перездрієнка про стягнення з всіх його доходів аліментів у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) на утримання нашої спільної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючі з 07 серпня 2021 року.

14 листопада 2021 року позивачкою подано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за допомогою ІТС «Електронний суд» відповідь на вище зазначений відзив на позовну заяву, в якій наведено власний розрахунок невірного розміру аліментів на дитину ОСОБА_2 , які перераховувались бухгалтерією ГУНП в Дніпропетровській області, тобто з місця роботи ОСОБА_3 , на підставі його рапорту від 17 серпня 2021 року, а саме:

«Якщо здійснити розрахунок 25% (ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України) від доходу мого чоловіка ОСОБА_3 у розмірі 13312 грн., то я ОСОБА_1 повинна б була отримувати з ГУНП в Дніпропетровської області на підставі рапорту від 17.08.2021 року ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі 3328 грн., а фактично мені перераховуються кошти з ГУНП в Дніпропетровської області значно менше ніж 25%, а саме у розмірі 2679,24 грн., що підтверджується випискою №BLDGQ96OH3T11S10 від 03.10.2021 року по картці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , яка додається до відзиву на позов. Аналогічна ситуація продовжується станом і на день подачі до суду клопотання від 30 листопада 2021 року про залучення співвідповідача у судовій справі №204/594/21 в провадженні №2/204/2021/21, що підтверджується випискою №V2NRAQCHPTK0NDOT від 30.11.2021 року по картці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , але у задоволенні даного клопотання суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №204/594/21 в провадженні №2/204/373/22 було відмовлено протизаконно та безпідставно ухвалою від 04 травня 2022 року, а тому від відповідальної особи щодо утримання аліментів з доходів ОСОБА_3 та перерахування їх позивачці матері ще на етапі розгляду позовної заяви у справі №204/5984/21 в суді 1-ї інстанції не були з`ясовані всі обставини справи повністю та всебічно, як наслідок в провадженні №2/204/2021/21 відсутні рішення взагалі і по клопотанню від 30 листопада 2021 року про залучення співвідповідача до справи №204/5984/21 і по позовній заяві у даній справі, тому що і ухвала від 04 травня 2022 року і рішення від 18 травня 2022 року ухвалені суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. вже в іншому провадженні №2/204/373/22, яке не відкривалось взагалі, а саме №2/204/2021/21.

Рішенням від 18 травня 2022 року судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №2/204/5984/21 в провадженні №2/204/373/22 (яке не відкривалось, бо відкривалось провадження №2/204/2021/21) було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2021 року (помилкова на думку позивачки дата, бо позовна заява нею подана 06 серпня 2021 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення 18 травня 2022 року судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №2/204/5984/21 в провадженні №2/204/373/22 (яке не відкривалось, бо відкривалось провадження №2/204/2021/21) оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядках навіть в ЄСПЛ, але позитивного результату дане оскарження не дало, бо оскаржуване рішення прийнято в провадженні №2/204/373/22, яке не має ніякого відношення до провадження №2/204/2021/21, яке було відкрито ухвалою від 27 серпня 2021 року судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №2/204/5984/21, яку отримано мною ОСОБА_1 за допомогою ІТС «Електронний суд» 02 вересня 2021 року.

Отже всі рішення 3-х інстанцій національних судів у справі №204/5984/21 не містять висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, не мають інформації щодо досліджених доказів в судових засіданнях, та саме з цих причин рішення у справі №204/5984/21 не відповідають вимогам ст. 263 ЦПК України а тому не підлягають виконанню.

Після постановлення оскаржуваного рішення від 18.05.2022 року та начебто набрання ним чинності та оскарження його в апеляційному, касаційному порядках та в ЄСПЛ, позивачці стало відомо що виявляється, на її думку, за її позовною заявою від 06 січня 2021 року у справі №204/594/21 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , немає законного та обґрунтованого рішення у справі №/204/5984/21, яке б відповідало вимогам ст. 263 ЦПК України, та яке б підлягало виконанню.

07 червня 2024 року після всіх вище зазначених оскаржень позивачці Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська вручено судом виконавчий лист від 18.05.2022 року у справі №204/594/21 в невірному провадженні №2/204/373/22 (яке не відкривалось), який видано на підставі начебто набуття законної сили судового рішення від 18 травня 2022 року судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №2/204/5984/21 в провадженні №2/204/373/22 (яке не відкривалось, бо відкривалось провадження №2/204/2021/21).

10 червня 2024 року вище зазначений виконавчий лист за допомогою поштового зв`язку АТ «Укрпошта» позивачкою направлено до Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

12 липня 2024 року позивачкою отримано постанову від 26 червня 2024 року про відкриття виконавчого провадження №75348380, в якому виконується рішення від 18 травня 2022 року.

20 листопада 2024 року позивачкою подано до вказаного відділу ДВС заяву, в якій вона повідомила виконавчу службу про основні дати отримання нею рапорту ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , про вручення судового рішення по даній справі, про отримання виконавчого листа по даній справі та про подачу його до виконавчої служби, про вручення копії постанови відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження №75348380.

До цієї заяви позивачкою долучалась виписка №731FRBPVCFCJFS0R від 15 листопада 2024 року на ім`я ОСОБА_1 : № НОМЕР_2 по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNFF27 від 15.08.2013 за період 01 серпня 2021 року 15 листопада 2024 року, в якій відображені всі зарахування з ГУНП в Дніпропетровській області з цільовим призначенням «Zarobitna plata», які позивачка вважала, що це виплати по аліментам на дитину ОСОБА_2 , утримані з доходів батька дитини ОСОБА_3 за його рапортом від 16 серпня 2021 року.

20 листопада 2024 року при ознайомленні з заявою від 20 листопада 2024 року та доданою випискою №731FRBPVCFCJFS0R від 15 листопада 2024 року державний виконавець Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) М`ясоїд О.І. роз`яснив позивачці, що дані кошти він не може пропустити по виконавчому провадженню №75348380, тому що в цільовому призначенні даних коштів зазначено «Заробітна плата», та уточнив, що це заробітна плата позивачки, а не її чоловіка ОСОБА_3 . Державний виконавець усно поінформував, що в ході спілкування ОСОБА_3 повідомив про те, що він змінив роботу в листопаді 2024 року та після цього повинен був принести документи з нового місця роботи 22 листопада 2024 року, та державний виконавець почне проводити виконавче провадження №75348380 щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 .

Також в цій заяві позивачка повідомила виконавчу службу про відомі їй обставини отримання ОСОБА_3 крім заробітної плати ще військові виплати як учасник бойових дій, тому що з 14 січня 2022 року до 31 березня 2022 року він перебував в зоні АТО, проте копію посвідчення ОСОБА_3 їй не надає, хоч на підставі даного посвідчення йому додатково виплачують військові кошти на оплату житлово-комунальних послуг та донька ОСОБА_2 навчається безкоштовно в МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №6 ім. В.І. Скуратовського». Проте аліментів з даних військових виплат позивачка не отримувала жодного разу, що мало бути предметом перевірки виконавчої служби, однак що не зроблено державними виконавцями Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) М`ясоїд О.І. та ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №75348380, що, на думку позивачки, завдало шкоди і їй, і її доньці ОСОБА_2 , яку позивачка вимушена була утримувати в реальному часі за кредитні кошти.

З 24 листопада 2024 року позивачка почала отримувати кошти з цільовим призначенням «Безготівкове зарахування. Коментар до платежу: DPOP «OShB «Liut»» 1007020;2112; Pererakhuvannia alimentiv z hroshovoho zabezpechennia (dod. vynahoroda) za 11.2024 vid Yerashov P. O. zh. raportu. Отже згідно виписок по картці № НОМЕР_5 FRBPVCFCJFS0R від 15 листопада 2024 року та №T7PJCJA7VVEK8CQN від 15 січня 2025 року позивачка отримувала виключно кошти у вигляді аліментів із заробітної плати, а з інших виплат (воєнні кошти та пенсійні виплати преміальні виплати тощо) жодних виплат так і не отримувала.

15 січня 2025 року позивачкою подано до Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) заяву № 193 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №75348380, та від працівниці канцелярії даної виконавчої служби позивачка дізналась, що їй призначено нового державного виконавця Твердохліб Н.П., бо державний виконавець М`ясоїд О.І. звільнився, при цьому, їй не надано копій наказів про призначення державного виконавця М`ясоїда О.І. виконувати виконавче провадження №75348380 та про призначення державного виконавця Твердохліб Н.П. виконувати виконавче провадження №75348380 замість державного виконавця М`ясоїда О.І., у зв`язку з його звільненням.

В заяві №193 від 15 січня 2025 року позивачка інформувала виконавчу службу про те, що 12 січня 2025 року її чоловіка ОСОБА_3 забрали начебто з його нового місця роботи на воєнне навчання, а в подальшому на війну між росією та Україною, але він не повідомив про точну дату переведення на нове місце роботи та адресу нового місця роботи, адресу і назву місця, куди його забирають на воєнне навчання та на бойові дії і на скільки.

В ході перевірки виписок по карткам позивачка помітила, що починаючі з 24 листопада 2024 року їй почали заходити кошти з DPOP «OShB Liut» з цільовим призначенням «Pererakhuvannia alimentiv z hroshovoho zabezpechennia (dod. vynahoroda) za 11.2024 vid Yerashov P. O. zh. Raportu, з чого вона зробила висновок, що починаючі з 24 листопада 2024 року вона отримує аліменти на утримання ОСОБА_5 на підставі рапорту ОСОБА_3 , який він подав своєму новому роботодавцю, а не в рамках виконавчого провадження №75348380, а їй, позивачці, копію даного рапорту він не надав отже зі змістом даного рапорту вона, ОСОБА_1 , не ознайомлена, що завдало позивачці значну шкоду з причини не можливості отримання вчасно аліментів на дитину у вірному розмірі.

15 січня 2025 року позивачкою подано до ГУНП в Дніпропетровській області заяву, якою вона просила: 1) Надати інформацію про її чоловіка ОСОБА_3 за період з 06 січня 2021 року і по теперішній час (день подачі даної заяви) а саме: - в яких структурних підрозділах ГУНП в Дніпропетровській області та на яких посадах та в які періоди працював її чоловік ОСОБА_3 ; - які мав звання її чоловік ОСОБА_3 та в які періоди; - які розміри виплат йому нараховані з ГУНП в Дніпропетровській області та які зроблені утримання з його доходів у вигляді податків зборів та обов`язкових платежів; 2) Надати їй, ОСОБА_1 , копію посвідчення учасника бойових дій, виданого йому ГУНП в Дніпропетровській області; 3) Надати пояснення чому в цільовому призначенні перерахованих їй коштів з ГУНП в Дніпропетровській області зазначено «заробітна плата», чия це заробітна плата?

30 січня 2025 року позивачка ознайомилась з виконавчим провадженням №75348380 та в даних матеріалах побачила заяву №33864/2826-30 від 21 листопада 2025 року ОСОБА_3 до керівника Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) ОСОБА_6 , до якої додавались: - витяг з наказу №1497о/с від 31 жовтня 2024 року ОШБ НПУ«Лють»» без підпису т.в.о. начальника полковника поліції Романа Поліщука, який повинен бути закріплений гербовою печаткою установи, про призначення ОСОБА_3 (0050546), який прибув з ГУНП в Дніпропетровській області, на посаду інспектора відділу проведення спеціальних операцій управління поліції особливого призначення №4 (Дніпро-1) Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі його рапорту від 09 вересня 2024 року; - наказ (витяг) №1200 о/с від 25.10.2024 року ГУНП в Дніпропетровській області без підпису начальника полковника поліції ГУНП в Дніпропетровській області Олександра Ганжі, який повинен бути закріплений гербовою печаткою установи про звільнення ОСОБА_3 28 жовтня 2024 року з посади старшого інспектора тренінгова центру та про призначені йому премії до заробітної плати на даній посаді; - наказ (витяг) №145 о/с від 29.03.2021 року ГУНП в Дніпропетровській області про переміщення ОСОБА_3 на посаду старшого інспектора тренінгова центру на підставі його рапорту від 11 лютого 2025 року без підпису начальника генерала поліції третього рангу ОСОБА_7 , який повинен бути закріплений гербовою печаткою установи. При цьому, чи отримувала позивачка аліменти з премії, зазначеної в Наказі (витяг) №1200 о/с від 25 жовтня 2024 року ГУНП в Дніпропетровській області їй не зрозуміло, та відповіді по даному нарахуванню з ГУНП в Дніпропетровській області вона і не отримала.

20 лютого 2025 року позивачкою отримано відповідь №5420-2025 від 07 лютого 2025 року з ГУНП в Дніпропетровській області, до якої була долучена довідка №155 від 30 січня 2025 року про грошове забезпечення, інші виплати та сплачені суми податків зборів та аліментів старшого інспектора тренінгового центру ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 за період з 01 січня 2021 року по 27 жовтня 2024 року, в якій відображені кошти, які дана установа начебто перерахувала їй ОСОБА_1 як аліменти на дитину ОСОБА_2 з доходів ОСОБА_3 з цільовим призначенням в її виписці «Заробітна плата». Як стверджує позивача дана відповідь не повна, не на всі питання надані відповіді та не надано їй копію, посвідчення «Учасник бойових дій» на ім`я ОСОБА_3 .

27 березня 2025 року ОСОБА_3 повернувся з воєнного навчання або бойових дій, де саме точно він був позивачку він не інформував.

28 березня 2025 року позивачці зараховані аліменти з DPOP «OShB Liut» з цільовим призначенням «Pererakhuvannia alimentiv z hroshovoho zabezpechennia (dod. vynahoroda) za 03.2025 vid ОСОБА_8 zh. raportu.

31 березня 2025 року ОСОБА_3 вийшов на роботу, усно роз`яснивши позивачці, що виходить на старе місце роботи в ГУНП в Дніпропетровській області.

18 квітня 2025 року позивачкою знову подано на електрону пошту до ГУНП в Дніпропетровській області заяву, в якій вона просила поліцію надати роз`яснення щодо цільового призначення в її виписці зарахування з ГУНП в Дніпропетровській області коштів з призначенням «заробітна плата», щоб з`ясувати що це за кошти, чи це її заробітна плата чи це кошти із заробітної плати ОСОБА_3

24 квітня 2025 року позивачкою подано до Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) письмову заяву №17998 з випискою №9D84MG578K5140KN від 18 квітня 2025 року по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_6 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNFF27 від 15 серпня 2013 року за період 01 серпня 2021 18 квітня 2025 роки, в якій відображені всі кошти, які позивачка отримала з доходів ОСОБА_3 , як аліменти на дитину ОСОБА_9 , але виплати з ГУНП в Дніпропетровській області не приймаються державним виконавцем М`ясоїд О.І., через те, що не вірне цільове призначення.

01 травня 2025 року позивачка ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження №75348380 та отримала від державного виконавця Твердохліб Н.П. копію довідки №360 від 23.04.2025 року з ОШБ «Лють» про доходи ОСОБА_3 з жовтня 2024 року по березень 2025 року включно та інформацію з податкової інспекції по доходам останнього з 2 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року.

14 травня 2025 року позивачкою отримано відповідь №29685-2025 від 13 травня 2025 року (116917) з ГУНП в Дніпропетровській області, до якої була долучена довідка №135 від 09 травня 2025 року аналогічна тій, яка надана від 07 лютого 2025 року, що на думку позивачки не повна, не на всі питання надані відповіді та не надано позивачці посвідчення «Учасник бойових дій» на ім`я ОСОБА_3 .

В відповіді №29685-2025 від 13 травня 2025 року (116917) з ГУНП в Дніпропетровській області надана інформація стосовно зазначення у позивачки у виписках по картковим рахункам призначення платежу «заробітна плата» замість «аліменти», а саме «повідомляємо, що аліменти, утримані з поліцейських та працівників ГУНП, які перераховуються на банківські рахунки отримувачів, відкриті у АТ «Приватбанк», зараховуються на такі рахунки масовими виплатами згідно реєстрів (відомостей) розподілу виплат. В платіжних інструкціях на перерахування коштів на АТ «Приватбанк», утриманих як аліменти, зазначається у призначенні платежу «утримані аліменти з грошового забезпечення», місяць, рік та номер реєстру для масового зарахування виплат на карти отримувачів аліментів. При проведенні масового зарахування коштів на карти згідно реєстрів (відомостей) розподілу виплат саме АТ «Приватбанк», а не ГУНП, формує текст призначення платежу отримувачам коштів. При перерахуванні сум аліментів на картки отримувачів аліментів АТ «Приватбанк» помилково зазначав у призначенні платежів фрази «Zarobitna plata».

З вище наведеною інформацією позивачка категорично не погоджується, оскільки 18 травня 2025 року зверталась на гарячу лінію 3700 в Приват банк, де отримала усне роз`яснення, що цільове призначення переказаних коштів зазначає виключно бухгалтер тієї установи, яка переказує кошти, працівники банку не роблять жодних дій щодо зміни назви даного цільового призначення та не зазначають дане цільове призначення при проведенні даних операцій.

Таким чином, позивачка вважає, що за результатом поданої нею 06 серпня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 18-ти річного віку:

- відсутнє законне та обґрунтоване судове рішення у справі №204/5984/21 прийняте в провадженні №2/204/2021/21, яке відкривалось ухвалою від 27 серпня 2021 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/594/21, а замість нього є протизаконне рішення від 18 травня 2022 року ухвалене суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю. у справі №204/5984/21 в провадженні №2/204/373/22 (яке не відкривалось, бо відкривалось провадження №2/204/2021/21), як наслідок дане рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, та яке б можливо було б виконати в виконавчому провадженні;

- відсутні в матеріалах судової справи №204/5984/21 та в матеріалах виконавчого провадження №75348380 належним чином оформлені відповіді з ГУНП в Дніпропетровській області з довідками про доходи ОСОБА_3 та наказами про його призначення на посаду та переведення з посади на іншу посаду з підписами керівництва та скріплених гербовою печаткою;

- відсутній призначений державний виконавець у виконавчому провадженні №75348380;

- кошти у вигляді аліментів їй, ОСОБА_1 , надходять не з Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса), а на пряму від роботодавців її чоловіка ОСОБА_3 ГУНП в Дніпропетровської області та Департаменту поліції особливого призначення «ОШБНП України «Лють»» в обхід даної виконавчої служби.

Таким чином, позивач вважає, що питання по аліментам на дитину не вирішено з причини неналежного виконання своїх функціональних обов`язків державними установами Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, ГУНП в Дніпропетровській області, Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють»», Другим Правобережним ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса), що завдає позивачці, ОСОБА_1 як матері дитини, і її дитині ОСОБА_2 дуже великих матеріальної та моральної шкоди, в даному питанні претензії до чоловіка позивачка має лише в тому, що він відразу після отримання позовної заяви по справі №204/5984/21 написав рапорт від 17 серпня 2021 року на ім`я начальника УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області полковнику поліції С.В. Перездрієнка про стягнення з всіх його доходів аліментів у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) на утримання спільної доньки ОСОБА_5 , починаючі з 07 серпня 2021 року, а не з 06 серпня 2021 року, тобто з дня подачі тієї позовної заяви. Також претензія позивачки до чоловіка ОСОБА_3 полягає в розмірі стягнення аліментів на дитину, яку він зазначив в рапорті від 17 серпня 2021 року у розмірі 25% з всіх його доходів, керуючись законодавством щодо стягнення аліментів в наказному провадженні, залишивши поза увагою те, що нею, ОСОБА_1 , подана позовна заява, що розглядається виключно в позовному провадженні, а не заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2025 року визначена підсудність даної цивільної справи Центральному районному суду міста Дніпра.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2025 року вказана позовна заява передана судді Центрального районного суду міста Дніпра Колесніченко О.В. 29 травня 2025 року.

З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 03 червня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та з потребою у витребуванні копії виконавчого провадження № 75348380 за ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року, що надіслано суду 04 листопада 2025 року.

12 червня 2025 року відповідач - ДПОП «ОШБ НП України «Лють» за підписом представника Крамар В.В. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав відзив на позов, в якому позовні вимоги Департамент не визнав повністю, навівши на спростування доводів позивачки аргументи набрання рішенням суду у справі № 204/5984/21 законної сили, на чинність якого незгода позивачки не впливає, а державний виконавець не наділений повноваженнями оцінки чи переоцінки законності рішення суду, яке після набрання законної сили підлягає обов`язковому виконанню. При цьому, ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст. 187 СК України подав відповідний рапорт та, відповідно, рішення виконувалось в добровільному порядку Департаментом, а тому жодних порушень прав позивачки не відбувалось, тим більш з боку Департаменту. Так, позивачка визнає, що отримувала від ДПОП «ОШБ НП України «Лють» аліменти, у зв`язку з чим матеріальна шкода у вигляді неотриманих аліментів відсутня. Крім того, Департамент не має жодного відношення до кредитних заборгованостей позивачки, тоді як вона прямо зазначає, що аліменти на неповнолітню дитину їй потрібні не для використання за цільовим призначенням, а для закриття відсотків за кредитами, тоді як аліменти за ч.ч.1, 2 ст. 179 СК України є власністю дитини, і інший з батьків, на ім`я якого виплачуються аліменти розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням. Також представник вказує на відсутність правових підстав за ст. ст. 22, 1166 ЦК України для відшкодування матеріальної шкоди (збитків) позивачу, оскільки відсутні як сама шкода, так і неправомірні дії Департаменту та причинний зв`язок між такими, а також відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди за ст. ст. 23, 1167 ЦК України, оскільки відсутні як будь-які незаконні дії чи бездіяльність з боку працівників Департаменту, так і не доведена наявність моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діяннями відповідача та моральної шкодою. Зважаючи на викладене, а також посилаючись на неналежно визначеного відповідача, до якого пред`явлена вимога про стягнення, оскільки до ДКС України вимоги не пред`явлені, представник відповідача наполягала на відмові у позові повністю (т.1 а.с.130-137).

17 червня 2025 року відповідач - Другий Правобережний відділ ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав повністю та на спростування доводів позивачки навів аргументи належного виконання державним виконавцем рішення суду, яке передбаченим ЦПК України порядком набрало законної сили і на виконання кого виданий виконавчий лист. При цьому, відділ ДВС є неналежним відповідачем, оскільки жодна виконавча дія не оскаржувалась позивачкою і не визнана неправомірною чи незаконною, а позовна заява не містить обґрунтувань вимог саме до відділу ДВС, оскільки фактично обґрунтовується виключно незгодою з рішенням суду у справі № 204/5984/21. Крім того, позовна заява не відповідає п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, а також не доведено ні завдання матеріальної шкоди, ні моральної. Зважаючи на викладене, представник відповідача наполягала на відмові у позові повністю (т.1 а.с.151-155).

18 червня 2025 року відповідач - ГУНП в Дніпропетровській області за підписом представника ОСОБА_10 , подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав повністю та на спростування доводів позивачки навів аргументи відрахування вчасного і у належному розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , в період його роботи в ГУНП в Дніпропетровській області, аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 на користь позивачки, як і надавалися щоразу відповіді на всі її звернення, зокрема, на заяву від 15 січня 2025 року, 18 квітня 2025 року надані відповіді 07 лютого 2025 року та 13 травня 2025 року, що ОСОБА_3 з 03 січня 2017 року до 27 жовтня 2024 року працював на різних посадах в ГУНП в Дніпропетровській області і починаючи з 07 серпня 2021 року на підставі рапорту ОСОБА_3 здійснювалось перерахування аліментів. Виплата аліментів здійснювалась згідно платіжних інструкцій та згрупованих платежів, у зв`язку з чим зазначення в призначенні платежу «заробітна плата» ймовірно здійснено АТ «Приватбанк» помилково, проте це не змінює статус таких платежів, відрахованих з заробітку ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Щодо ненадання копії посвідчення ОСОБА_3 як учасника бойових дій, то така видача копії не передбачена Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам, затвердженого постановою Кабміну від 12 травня 1994 року № 302. Відрахування аліментів здійснювалось у розмірі 1/4 від доходів ОСОБА_3 після відрахування усіх податків та обов`язкових платежів, у зв`язку з чим жодної матеріальної шкоди позивачці не завдано, як і не завдано моральної шкоди, тому представник відповідача наполягала на відмові у позові в повному обсязі (т. 1 а.с.167-170).

Відповідачі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області та Чечелівський районний суд міста Дніпра, отримавши копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, відзив не подавали.

Інші заяви по суті справи не подавалися.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року підготовче провадження закрите та справа призначена до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та наполягала на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Представники відповідачів ГУНП в Дніпропетровській області та ДПОП «ОШБ НП України «Лють» в судовому засіданні позов не визнали повністю та наполягали на відмові у задоволені позовних вимог з наведених у відзивах підстав.

Представник відповідача ГУ ДКС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні позов не визнала повністю та наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що ГУ ДКС України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем за пред`явленими вимогами, оскільки позивачка просить стягнути матеріальну і моральну шкоду з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету, тоді як залучений нею відповідач ГУ ДКС України в Дніпропетровській області не є розпорядником коштів державного бюджету України, у зв`язку з чим представник наполягала на відмові у позові в повному обсязі.

Відповідач - Другий Правобережний відділ ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не уповноважив та у поданому відзиві клопотав про розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на відмові у позові повністю.

Відповідач Чечелівський районний суд міста Дніпра, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не уповноважив, про причини неявки суд не повідомив та про відкладення розгляду не клопотав, у зв`язку з чим суд вважає можливим згідно ст. 223 ЦПК України розглянути справу у відсутності представника цього відповідача.

Суд, вислухавши усні пояснення позивачки та представників відповідачів, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 рок у цивільній справі № 204/5984/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері ОСОБА_1 ; допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць; вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року рішення суду від 18 травня 2022 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення місцевого суду від 18 травня 2022 року та постанову апеляційного суду від12 вересня 2022 року.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року у справі №204/5984/21 за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року ухвала місцевого суду від 16 червня 2025 року залишена без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року, ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 204/5984/21 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2025 року у справі № 204/5984/21 повернуто особі, яка її подала.

03 червня 2024 року, тобто після набрання рішенням суду від 18 травня 2022 року законної сили, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист № 204/5983/21 (провадження № 2/204/373/22) та пред`явлений позивачкою до виконання 19 червня 2024 року до Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.3 а. с. 7, 13-16).

26 червня 2024 року постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) М`ясоїдом О.І. відкрито виконавче провадження № 75348380 про примусове виконання виконавчого листа № 204/5984/21, виданого 03 червня 2024 року (т. 3 а.с.2).

05 грудня 2024 року державним виконавцем М`ясоїдом О.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату інші доходи боржника за місцем роботи в ГУНП в Дніпропетровській області.

20 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернувся до відділу ДВС з вимогою надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження та одночасно повідомив, що на підставі його рапорту за місцем служби в ГУНП в Дніпропетровській області від 16 серпня 2021 року (т. 3 а. с. 67) утримуються аліменти на доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь її матері ОСОБА_1 в розмірі 25% грошового забезпечення з 07 серпня 2021 року.

На підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 25 жовтня 2024 року № 1200 о/с ОСОБА_3 з 28 жовтня 2024 року звільнено з ГУНП в Дніпропетровській області та переведено до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції «Лють».

31 жовтня 2024 року ОСОБА_3 призначений на посаду інспектора відділу проведення спеціальних операцій управління поліції особливого призначення № 4 («Дніпро-1») Департаменту особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

За даними довідки про доходи № 360 від 23 квітня 2025 року, виданої ДПОП «ОШБ НП України «Лють» ОСОБА_3 за період з 28 жовтня 2024 року по 31 березня 2025 року нарахований дохід в сумі 226 953,43 грн., з якого вирахований військовий збір в сумі 9890,31 грн., утримано ПДФО в сумі 49337,71 грн., що компенсована повністю, після чого утримані аліменти в розмірі , тобто 54265,78 грн. (т. 3 а.с.70).

Згідно даних звіту ДПОП «ОШБ НП України «Лють», поданого до Другого Правобережного відділу ДВС за період з червня 2025- по жовтень 2025 року, про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_3 за постановою від 03 квітня 2025 року № 75348380 та рапорту від 28 жовтня 2024 року, нараховане грошове забезпечення, інші доходи (виплати) останньому склали 223 896,64 грн., з них утримано податків та інших обов`язкових платежів 11 194,83 грн., та виплачені аліменти склали 53 175,46 грн., тобто частину.

За даними довідки № 135 від 09 травня 2025 року, виданої за підписом начальника УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області Перездрієнко С., щодо грошового забезпечення, інших виплат та сплачених сум податків, зборів та аліментів старшого інспектора тренінгового центру ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , (т.1 а.с.79), ОСОБА_3 :

- нараховане грошове забезпечення (сума складових, що мають постійний характер виплат) з січня 2021 року по листопад 2024 року в розмірі 935 779,55 грн.,

- утримано податки, з яких відповідно до п.8 Порядку № 146 не проводиться утримання аліментів з січня 2021 року по листопад 2024 року: військовий збір в сумі 17801,13 грн., податок на доходи фізичних осіб в сумі 213 613,21 грн., що компенсований у цій же сумі,

- нарахована додаткова винагорода згідно постанови Кабміну від 28 лютого 2022 року№ 168: з березня 2022 року по жовтень 2022 року 396 286, 67 грн., з листопада 2022 року по листопад 2024 року 250 960,56 грн.,

-додаткова винагорода згідно Постанови Кабміну від 20 січня 2016 року № 18 з січня 2021 року у квітні 2022 року в сумі 9113,48 грн.,

-матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань з січня 2021 року по листопад 2024 року в сумі 99 937,53 грн.,

- утримано податки з виплат, з яких відповідно до п.8 Порядку № 146 не проводиться утримання аліментів з січня 2021 року по листопад 2024 року: військовий збір в сумі 7443,35 грн., податок на доходи фізичних осіб в сумі 90 960,79 грн.

13 травня 2025 року за вих. № 29685-2025 ГУНП в Дніпропетровській області надало ОСОБА_1 відповідь згідно якої в період з 07 серпня 2021 року до 27 жовтня 2024 року не проводились утримання аліментів з нарахованих та виплачених ОСОБА_3 видів грошового забезпечення, що не мають постійного характеру, а саме: матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, додаткової винагороди, визначеної постановою Кабміну від 20 січня 2016 року № 18 та додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабміну від28 лютого 2022 року № 168, а після внесених 16 листопада 2022 року Постановою Кабміну від 11 листопада 2022 року № 1263 змін до пункту 8 Постанови Кабміну «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» з нарахованої та виплаченої ОСОБА_3 додаткової винагороди за Постановою № 168 від 28 лютого2022 року проводилось утримання аліментів за період з 16 листопада 2022 року до 27 жовтня 2024 року, тому станом на день звільнення з посади ОСОБА_3 27 жовтня 2024 року заборгованість по аліментам відсутня (т. 1 а.с.77-78).

Крім того, ГУНП в Дніпропетровській області 26 листопада 2025 року за вих. № 2800/72-2025 надало довідку № 357 від 25 листопада 2025 року про те, що аліменти працівників поліції перераховуються з рахунку ГУНП, відкритому в ДКС України виключно для проведення масових виплат у АТ КБ «Приватбанк» платіжними інструкціями (до 2023 року платіжними дорученнями) з використанням системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24 для бізнесу» та ГУНП надає банку на зазначеному в платіжній інструкції суму коштів відомість (реєстр) отримувачів коштів в електронному вигляді з зазначеними сумами, які підписуються шляхом використання КЕП керівництва управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП та керівництва ГУНП. В платіжних інструкціях на перерахування коштів, утриманих як аліменти, поданих до банку зазначається у призначенні платежу «утримані аліменти з грошового забезпечення», місяць, рік.

Так, за даними платіжної інструкції № 43104 в(внутрішній номер 380934124) від 12 листопада 2024 року на суму 179 193,23 грн. призначення платежу зазначено «Утримано з грошового забезпечення (винагороди) аліменти за жовтень 2024 року, згідно реєстру № 50/зв.р.№50 (АП), що узгоджується з даними довідки АТ КБ «Приватбанк» від 26 листопада 2025 року про виконання реєстру зарахувань коштів на рахунки одержувачів за період 13 листопада 2024 року 13 листопада 2024 року.

Таким чином, відповідач ГУНП в Дніпропетровській області, дійсно зазначає в платіжних інструкціям на перерахування утриманих аліментів призначення платежу - аліменти.

Натомість, як видно з виписок по рахунку, відкритому ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» вона отримувала в період роботи ОСОБА_3 в ГУНП від платника - ГУНП в Дніпропетровській області платежі, що сумами відповідають, сумам утриманих з грошового забезпечення боржника аліментам, в яких призначення платежу зазначено «заробітна плата» (т.3 а.с.30-41, 58, 97-114).

Вирішуючи вимоги позивачки щодо відшкодування їй матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.8-9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України - в інших випадках заподіяння шкоди цими органами - діють правила ч.6 цієї статті, згідно з якими така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, її посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Норми ст.ст.1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 ЦК України.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як видно з прохальної частини позовної заяви позивачка просить стягнути з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету матеріальну шкоду, завдану їй незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду у розмірі 749 994,362 грн., а також моральну шкоду в сумі 749 994,362 грн., проте за підставами, наведеними у позовній заяві та обставинами і складом учасників жодних вимог до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду на підставі спеціальної норми ст. 1176 ЦК України позивачка не обґрунтовувала, такі підстави не встановлені і під час розгляду, у зв`язку з чим такі вимоги на підставі спеціального Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» задоволені бути не можуть, як і не підлягають задоволенню з підстав, передбачених ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, оскільки в судовому засіданні не встановлені складові деліктних правовідносин, зокрема, в судовому засіданні не встановлене ні заподіяння матеріальної та моральної шкоди, ні неправомірності дій суду, ДПОП «ОШБ НП України «Лють», ГУ ДКС України в області, ГУНП в Дніпропетровській області, відділу ДВС.

Як встановлено в засіданні, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року у цивільній справі № 204/5984/21 набрало законної сили з постановою апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, у зв`язку з чим доводи позивачки про незаконність рішення суду від 18 травня 2022 року зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства.

Доводи позивачки про те, що рішення від 18 травня 2022 року у справі № 204/5984/21 ухвалено у провадженні, що не відкривалось - № 2/204/2021/21 є помилковим, оскільки вказаній цивільній справі присвоєний єдиний унікальний номер, який незмінний - № 204/5984/21, проте номер провадження може змінюватися, що передбачено п.16 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20 серпня 2019 року № 814 (з подальшими змінами), зокрема, АСДС може автоматично формуватися номер провадження судової справи, необхідний для діловодства відповідного суду, що і відбулося з перереєстрацією АСДС усіх залишків справ минулого 2021 року у 2022 році з присвоєнням нового порядкового номеру провадження кожній справі.

Відповідно, сама по собі зміна номеру провадження після формування залишків справ у новому звітному році у справі, якій присвоєний єдиний унікальний номер, не тягне постановлення з приводу цього будь-якого процесуального документу чи рішення суддею, тому доводи позивачки про те, що суддею у справі № 204/5984/21 незаконно не відкривалось провадження № 2/204/373/22, оскільки відкрито провадження № 2/204/2021/21 є помилковим, оскільки ухвала про відкриття провадження постановлена у справі, якій присвоєний єдиний унікальний номер № 204/5984/21, як і подальші судові рішення постановлювалися у цій справі апеляційною і касаційною інстанцією, де АСДС формувався свій номер провадження.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік), передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода поліцейським в розмірі 30 000 гривень є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру.

Однак пунктом 1 Переліку чітко визначено, що аліменти справляються з додаткової винагороди за основним місцем роботи, яка в свою чергу входить в структуру грошового забезпечення поліцейських.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника. Тому фактично, навіть до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року, виконавець мав би враховувати всі види надходжень боржника для визначення розміру аліментів.

Фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1264 лише підтверджено необхідність стягнення аліментів з урахуванням додаткової винагороди. Зауважує, що раніше законодавство просто не містило норми про отримання додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому з урахуванням змін у законодавстві, законодавець лише узгодив між собою всі нормативно-правові акти.

Постанова Кабінету Міністрів України м від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачає пункт 1, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц, провадження № 61-45100сво18, а також у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 209/3260/13-ц.

Суд не вбачає жодних підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав.

Отже додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ГУНП в Дніпропетровській області, після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 204/5984/21, дійсно неправильно і безпідставно здійснював утримання аліментів не з усіх видів доходів боржника ОСОБА_3 (без урахування додаткових винагород за Постановами Кабміну № 168 від 28 лютого 2022 року, № 18 від 20 січня 2016 року, а також без урахування премії за жовтень 2024 року (т.3 а.с.65), що взагалі входить до структури заробітної плати та, відповідно, і грошового забезпечення), а лише на підставі його рапорту від 16 серпня 2021 року, буквально сприймаючи зміст такого рапорту про утримання аліментів тільки з грошового забезпечення.

Разом з тим, питання стягнення наявної заборгованості по аліментам стосується правовідносин виключно між стягувачем та боржником, до якого з відповідними вимогами позивач не зверталась, і такі правовідносини регулюються СК України і не створюють деліктних правовідносин. Так само, як і проведення належного розрахунку заборгованості по аліментам, що належить до виключних повноважень державного /приватного виконавця вирішується в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень згідно ст. ст. 447- 451 ЦПК України, проте в жодному разі не створює деліктні правовідносини.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або від-сутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.78, ч.1 ст.89 ЦПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У з`ясованих обставинах спору ключовим питанням для відповідальності держави за бездіяльність своїх органів влади (та посадових осіб) в якості роботодавців платника аліментів постає момент утримання аліментів із грошового забезпечення платника (боржника): якщо аліменти утримані, але не отримані позивачем, то тоді б настала цивільна відповідальність роботодавця, а коли боржник за виконавчим листом отримав суму доходу (грошового забезпечення та інших виплат) з відповідним розрахунковим листком без утриманої суми аліментів, то тягар відповідальності лежить цілком на платникові аліментів. Зокрема, від персональної відповідальності за ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» залежить можливість застосування правил ст. 1174 ЦК України, але тільки в тому випадку, якщо матеріалами виконавчого провадження підтверджується невиконання законних вимог державного виконавця, особливо в питанні щодо подання звітів про відрахування з доходів боржника. Однак наявні матеріали виконавчого провадження не містять невиконаних відповідачами-роботодавцями будь-яких направлених на їх адресу вимог державного виконавця.

Станом на день розгляду справи ні рішення суду про стягнення аліментів не скасоване, ні не оскаржувалися у встановленому ЦПК України порядку рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця з проведення розрахунку заборгованості по аліментам, ні не розглядалося питання про стягнення заборгованості по аліментам з боржника безпосереднього платника аліментів, за рахунок коштів якого мають сплачуватись аліменти на утримання, а тому суд приходить до висновку про наявність правовідносин з погашення заборгованості за аліментами і недоведеність заподіяння як шкоди матеріальної, так і моральної, у зв`язку з чим в межах судового розгляду, виходячи з автономії волі позивача, в задоволенні позову належить відмовити.

Окремо суд звертає увагу на те, що позивачка пред`явила вимоги до ГУ ДКС України в Дніпропетровській області, проте просила стягнути матеріальну та моральну шкоду з Державного казначейства України, і про залучення ДКС України до участі у справі співвідповідачем не заявляла, розпоряджаючись своїми права за ст. 13 ЦПК України на власний розсуд, тоді як ГУ ДКС України є самостійною юридичною особою і не є безпосереднім розпорядником коштів державного бюджету України, як Державна казначейська служба України, у зв`язку з чим такі вимоги до ГУ ДКС України задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи результат розгляду справи судові витрати належить покласти на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Чечелівського районного суду міста Дніпра в особі голови суду Дружиніна Костянтина Михайловича, суддів Мащука Віталія Юрійовича, Чапали Геннадія Владиславовича, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 15 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко