Справа № 507/2118/25
Провадження № 2/507/805/2025
Номер рядка звіту 71
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільского району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач вказує, що вона та відповідач по справі ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх дітей в частині їх виховання, догляду та матеріального забезпечення. Відповідач з дітьми не проживає, не спілкується з ними, не утримує їх та не займається їх вихованням, тобто фактично самоусунувся від виховання та належного утримання дітей. Тому, просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник позивача та позивач надали суду заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.
Процесуальні дії у справі.
31 жовтня 2025 року ухвалою судді провадження у справі було відкрито.
24 листопада 2025 року підготовче судове засідання по даній справі було закрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5).
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5).
З характеристик Любашівського ліцею № 2 Любашівської селищної ради Одеської області від 18 вересня 2025 року видно, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в ліцеї. Батько ОСОБА_2 не цікавиться навчанням та життям дітей (а.с. 8-9).
З довідки Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 315 від 04 вересня 2025 року видно, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають з позивачкою та відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання перебувають на її повному утриманні (а.с. 12-13).
З висновку органу опіки та піклування Любашівської селищної ради Поідльського району Одеської області, який затверджено рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 432 від 11 грудня 2025 року, видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та прийнято рішення, що в інтересах дітей доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей, так як він вихованням дітей не займається та належним чином не утримує їх (а.с. 31-33).
Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню по слідуючим підставам.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили . Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується вищезазначеними доказами (актами обстеження житлових умов, характеристика з школи, висновком про доцільність позбавлення батьківських прав), тому суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно закону відповідачі зобов`язані утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не роблять.
Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своїх дітей, а тому їх необхідно позбавити батьківських прав відносно дітей та стягнути з них аліменти на утримання дітей.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., сплачений позивачкою при зверненні до суду, так як її позовні вимоги повністю підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268, 430 ЦПК України, ст.ст. 164, 180 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп.
Копію рішення після набрання законної сили надіслати до Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: Вужиловський О.В.