Справа №639/8212/20
Провадження №2/639/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

секретар судового засідання Чубенко О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єктом права спільної сумісної власності земельної ділянки, житлового будинку з надвірними будівлями та розподіл майна,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася із позовною заявою позивач ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4 та просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та здійснити розподіл. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування зазанчила, що разом з відповідачем проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1997 року.

Мати позивачки ОСОБА_5 та її вітчим - ОСОБА_6 11.04.2003 подарували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

02.11.2004 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради №78-12 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 6,0*6,5 м, переобладнати приміщення 1-6 під житлове, 1-8 під ванну кімнату надбудову другого поверху над житловим будинком по АДРЕСА_2 .

Позивач та відповідач разом проживали з липня 1997 року по лютий 2020 року, вели спільне господарство, здійснювали будівництво та переобладнання житлового будинку. З 2003 року спільно виховували та утримували доньку, разом відпочивали як на території України так за кордоном.

14.11.2017 під року ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок з надвірними АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008.

ОСОБА_7 з 2014 року перераховувала від свого імені або від імені знайомих грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для придбання житлового будинку ий районний суд м Харкова та земельної ділянки та подальшого його ремонту. Так, на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були здійснені наступні перекази: 08.04.2014 року - 2000,00 доларів США; 21.05.2014 року - 1000,00 доларів США; 18.06.2014 року 1000,00 доларів США; 07.10.2014 року - 1000,00 доларів США; 08.05.2015 року - 1000,00 доларів США; i 19.11.2015 року - 1000,00 доларів США; 13.07.2016 року - 2000,00 доларів США; 09.03.2017 року - 500,00 доларів США; 02.07.2018 року 1370,00 доларів США, 03.09.2018 року 1160,00 доларів США; 04.09.2018 року - 1160,00 доларів США; 13.09.2018 року - 1000,00 доларів США; 25.09.2018 року - 160,00 доларів США; 20.10.2018 року 1466,00 доларів США, 16.02.2019 року - 1500,00 доларів США, 19.02.2019 року - 1900,00 доларів США; 04.03.2019 року - 2000,00 доларів США; 05.04.2019 року 2000,00 доларів США; 11.06.2019 року - 1000,00 доларів США; 19.06.2019 року 1800,00 доларів США; 16.08.2019 року 1050,00 доларів США; 09.01.2020 року 1850,00 доларів США, 09.01.2020 року 700,00 доларів США.

Тобто спірний житловий будинок та земельна ділянка були придбані та відремонтовані за спільні кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також за грошові кошти, які надали мама та вітчим ОСОБА_3 ..

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому ОСОБА_3 просила суд накласти заборону відчуження на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею: 62,8 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою Світланою Іванівною, зареєстрованого за номером 1820.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2020 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі №639/8212/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та розподіл майна задоволено частково.

Оголошено заборону відчуження житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер: :10:009:0008, та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І., зареєстрованого за номером 1820 до набрання рішення законної сили.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

14 січня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_9 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Орджонікідзевським районним судом м. Харкова справи №639/3514/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання батьківства, та відзив на позовну заяву. В якому відповідач позовні вимоги не визнає, не заперечує той факт що з грудня 1997 року по грудень 2016 року проживав однією сім`єю з позивачкою та мають спільну дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте спірний житловий будинок було придбано ним 14.11.2017 року, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин.

Крім того, відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог, помилаючись на те, що категорично не згоден з довадами та аргументами.

Зазначив, що дійсно з грудня 1997 року проживав з позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання батьківства, ІНФОРМАЦІЯ_1 рокуу сторін народилась донька ОСОБА_11 - акту батьківства ніколи не заперечував та не заперечую, від виконання батьківських обов`язків не ухилявся.

Разом з тим, у своїй позовній заяві Позивач стверджує, що факт спільного проживання зі мною однією сім`єю без реєстрації шлюбу мав місце з грудня 1997 року до лютого 2020 року, хоча об`єктивних доказів цьому Позивачем надано не було. Зокрема, в провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова розглядається справа № 639/3514/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання батьківства. Розгляд справи призначено на 03.02.2021 року о 15:00. У вказаному провадженні позиція ОСОБА_4 зводиться до того, що усталені відносини, які притаманні подружжю, які і підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, фактично припинилися між ним та Позивачем у грудні 2016 року. Таким чином, враховуючи те, що проживання однією сім`єю припинилося в грудні 2016 року, а спірний житловий будинок було придбано відповідачем 14.11.2017 року, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин, то на нього не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя та, відповідно, він не підлягає поділу.

Вважає, що очевидним є, що у справі існують протиріччя щодо періоду його з Позивачем проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тобто, періоду, у якому майно придбане в цей час може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, тому справа № 639/8212/20 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та розподіл майна об`єктивно не може бути розглянута судом до вирішення Орджонікідзевським районним судом міста Харкова справи № 639/3514/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання батьківства.

Крім того, зауважує, що докази, а саме платіжні квитанції та заяви на отримання переказів, надані Позивачем до позовної заяви, які нібито, підтверджують той факт, що кошти на придбання мною та подальшого ремонту спірного будинку були надані матір`ю Позивача, не мають жодного доказового значення та не можна вважати, належними, оскільки, жодним чином встановити їх цільове призначення неможливо та переважна їх більшість була здійснена на ім`я Позивача та задовго до придбання мною спірного житлового будинку. Натомість, він має усі квитанції та розрахунки, якими підтверджуються понесені ним витрати на ремонт спірного житлового будинку на загальну суму близько 40 000 доларів США (додаток). Кошти, витрачені на ремонт є моїми особистими зберіганнями та заробленими мною коштами, оскільки я маю абсолютно самостійне джерело доходів та працюю в ТОВ «АРГЕСТ СТОУН» (). Таким чином, вважає, що доводи Позивача не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а тому позовна заява не може підлягати задоволенню в повному обсязі.

03 лютого 2021 року через канцелярію суду, від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_12 надійшла заява про зупинення провадження у справі. Відповідно до якого, він просив суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у цивільній справі №639/3514/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання батьківства.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року провадження по цивільній справі № 639/8212/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та розподіл майна було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в цивільній справі №639/3514/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання батьківства.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень по цивільній справі №639/3514/20 24 грудня 2021 року ухвалено рішення по справі, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року по цивільній справі №639/3514/20 набрало законної сили 31 січня 2022 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 травня 2023 року провадження у справі поновлено. Призначено підготовче судове засідання.

27 листопада 2023 року до канцелярії суду надійшла заява представника ОСОБА_3 адвоката Стрикаля Максима Вікторовича про збільшених вимог.

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Стрикаля Максима Вікторовича про збільшення позовних вимог по цивільній справі №639/8212/20 - повернуто заявникові.

10 січня 2024 року через канцелярію суду надійшла клопотання представника позивача ОСОБА_3 адвоката Стрикаля М.В. про зміну предмету позову. Відповідно до якої представник позивача просить прийняти клопотання про зміну предмета позову. Встановити факт проживання однією сією ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по лютий 2020 року. Визнати визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Провести розподіл спільного сумісного майна визнавши за ОСОБА_3 право власності на: частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - на частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 1997 року. У вересні 2002 року ОСОБА_3 дізналася, що вона вагітна. У зв`язку з тим, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 чекали дитину, мама ОСОБА_3 - ОСОБА_16 та її вітчим - ОСОБА_6 подарували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого 11.04.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., та зареєстровано за №202

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_17 , актовий запис №243, батьками якої зазначені ОСОБА_18 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова 29.05.2003 року.

02.11.2004 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради №78-12 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 6,0*6,5 м, переобладнати приміщення 1-6 під житлове, 1-8 під ванну кімнату та надбудову другого поверху над житловим будинком по АДРЕСА_2 .

Позивач та відповідач разом проживали з липня 1997 року по лютий 2020 року, вели спільне господарство, здійснювали будівництво та переобладнання житлового будинку. З 2003 року спільно виховували та утримували доньку, разом відпочивали як на території України так і за кордоном. Вказане буде підтверджено свідками в судовому засіданні.

14.11.2017 року ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 та, кадастровий номер 1:310137900:10:009:0008, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвіідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою ІС.І., зареєстровано в реєстрі за №1820.

ОСОБА_7 з 2014 року перераховувала від свого імені або від імені знайомих грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для придбання житлового будинку ий районний суд м Харкова та земельної ділянки та подальшого його ремонту. Так, на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були здійснені наступні перекази: 08.04.2014 року - 2000,00 доларів США; 21.05.2014 року - 1000,00 доларів США; 18.06.2014 року 1000,00 доларів США; 07.10.2014 року - 1000,00 доларів США; 08.05.2015 року - 1000,00 доларів США; i 19.11.2015 року - 1000,00 доларів США; 13.07.2016 року - 2000,00 доларів США; 09.03.2017 року - 500,00 доларів США; 02.07.2018 року 1370,00 доларів США, 03.09.2018 року 1160,00 доларів США; 04.09.2018 року - 1160,00 доларів США; 13.09.2018 року - 1000,00 доларів США; 25.09.2018 року - 160,00 доларів США; 20.10.2018 року 1466,00 доларів США, 16.02.2019 року - 1500,00 доларів США, 19.02.2019 року - 1900,00 доларів США; 04.03.2019 року - 2000,00 доларів США; 05.04.2019 року 2000,00 доларів США; 11.06.2019 року - 1000,00 доларів США; 19.06.2019 року 1800,00 доларів США; 16.08.2019 року 1050,00 доларів США; 09.01.2020 року 1850,00 доларів США, 09.01.2020 року 700,00 доларів США.

Тобто спірний житловий будинок та земельна ділянка були придбані та відремонтовані за спільні кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також за грошові кошти, які надали мама та вітчим ОСОБА_3 ..

У лютому 2020 року Позивач дізналася про те, вона вагітна вдруге, однак відносини відповідача та позивача погіршилися.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_19 , актовий запис №430, батьками якої зазначені ОСОБА_18 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 01.10.2020 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.12.2021 року у цивільній справі №639/3514/20 позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, та, зокрема, визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батьком ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначає, що встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сімєю без реєстрації шлюбу має для позивача юридичне значення, оскільки безпосередньо впливає на обсяг її майнових прав.

Представником позивача до клопотання долучено заяву про виклик свідків, а саме він просив суд викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 ,, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ..

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Стрикаля Максима Вікторовича про зміну предмету позову по цивільній справі №639/8212/20.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2024 року клопотання представника позивача Стрикаля Максима Вікторовича про виклик свідків - задоволено.

Викликано для допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єктом права спільної сумісної власності земельної ділянки, житлового будинку з надвірними будівлями та розподіл майна. Призначено справу до судового розгляду.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов, просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставин викладені в позові. Позивач зазначила, що з відповідачем фактично почали проживати разом з липня 1997 року, коли у вересня 2002 року дізналися, що чекають дитину, її батьки (мати та вітчим) подаруали їм будинок, в якому вони мешкали як сім`я до лютого 2020 року. В листопаді 2017 році чоловік за спільні гроші придбав будинок. Окрім грошей, що заробдяло подружжя, вони регулярно отримували допомогу від батьків ОСОБА_3 , у вигляді грошових переводів на картки як позивача так і відповідача, яки витрачали на придбання будинку та ремонт. В лютому 2020 року стосунки сторін зіпсувались, ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач народила другу доньку ОСОБА_15 , рішенням суду від 24.12.2021 батьком дитини визнано відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечував факт проживання з позивачем одніє сім`єю з 1997 року по грудень 2016 року та наявність спільної дитини, зазначив що спірний будинок ним було придбано у листопаді 2017 року за власні кошти. Не заперечував що з 2017 по 2020 рік мав інтимні стосунки з позивачкою, що не вважає проживанням однією сім`єю.

В призначені судові засідання під час розгляду заяви по суті відповідач не з`являвся, про час, дату та місце справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не надавав.

Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Оцінюючи доводи та заперечення сторін щодо встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд приходить до наступного висновку.

Позивачем зазначено, що з липня 1997 року по лютий 2020 вона з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю.

11 квітня 2003 року ОСОБА_16 та ОСОБА_6 подарували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довогору дарування житлового будинку, посвідченого 11.04.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., та зареєстровано в реєстрі №202 (том №1 а.с. 9 10).

Позивач зазначила, що під час спільного проживання однією сім`єю до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, вона з відповідачем мешкали в подарованому будинку, за спільні кошти здійснювали будівництво, перебудування та ремонт.

На підтвердження надано копію технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 станом на 03.06.2004, відповідно до якого частка належить ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 (том №1 а.с. 11-16).

Відповідно копії рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради №78-12 від 02.11.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 6,0*6,5 м, переобладнати приміщення 1-6 під житлове, 1-8 під ванну кімнату надбудову другого поверху над житловим будинком по АДРЕСА_2 (том №1 а.с. 17).

14.11.2017 року ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого приватним на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І., зареєстровано в реєстрі за №1820 такопією технічного паспорту на житловий будинок (том №1 а.с. 18-20, 21 -26).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №368235549 від 04.03.2024 земельна ділянка кадастровий номер :10:009:0008 площею 0.1 га, житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 62,8 кв.м., житлова 44,4 кв. м. за алресою АДРЕСА_1 (том №2 а.с. 30 -32).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Позивачка зазначила, що її мати з 2014 року перераховувала від свого імені, або від імені свої знайомих грошові кошти їй та ОСОБА_4 для придбання житлового будинку та земельної ділянки та подальншого ремоньу, на підтвердження надала копії заяв на видачу готівки та отримання переводів (а.с. 27-48).

Заперечуючи проти вимог у відзиві ОСОБА_4 , зазначив, що платіжні квітанції та заяви на отримання переказів, надані позивачем не мають жодного доказового значення та не можуть вважатись належними, оскільки жодним чином всановити їх цільове призначення неможливо, та переважна їх більшість здійснена на і`мя позивача. На підтвердження понесених ним витрат на ремонт спірного житлового дбудинку надав копії квитаанцій, розразхунків та копії фото спірного будинку до та після ремонту (том №1 а.с. 73-134).

Судом встановлено, що під час прербування у фактично шлюбних відносинах ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_17 , про що 29.05.2003 зроблено відповідний актовий запис №243, що підтверджується копіє свідоцтвіа про народження виданого повторно 27.05.2023 серії НОМЕР_3 . Батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (том №1 а.с.235).

Відповідач ОСОБА_4 не заперечував, що є батьком ОСОБА_29 та проживав з позивачем однією сімєю до груня 2016 року.

З наданих позивачем, в якості доказів заяв на отримання перекзів вбачається, що не лише їй мати ( ОСОБА_7 ) перераховувала кошти, а й на ім`я ОСОБА_4 , а саме № НОМЕР_4 від 19.11.2015 переказ на сумму 1000,00 доларів США, призначення платежу допомога родичам; №37075564 від 13.07.2016 переказ на сумму 2000,00 доларів США, призначення платежу допомога родичам; №38879655 від 13.09.2018 переказ на суму 1000,00 долаврів США, призначення платежу- допомога родичам (том №1 а.с. 32, 33, 38).

Кім того, від ОСОБА_30 переазано на імя ОСОБА_31 03.09.2018 -1160,00 доларів США, на ім`я ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_7 1160,00 доларів США, 26.09.2018 160,00 доларів США (том №1 а.с. 36,37,39).

Відповідачем не спростовано та не надано доказів, що грошові перекази з призначенням допомога родичам мали інше призначення або стосувались інших правовідносин.

Тож отримання відповідачем переказів від матері позивачки та інших осіб, які здійснювали перекази як на ім`я позивача так і на ім`я відповідача, хоч і не місять цільового призначення, проте містять призначення платежу допомога родичам, що підтверджує наявність стосунків між стронами на протязі 2017 2018 років.

З долучених позивачем копій квітанцій про сплату комунальних послуг за оплату електропосточання та природний газ за адресою АДРЕСА_2 , абонент ОСОБА_3 , вбачається, що у період з липня 2016 року по вересень 2019 року сплату здійснював безпосередньо ОСОБА_4 , про що свідчить його особистий підпис у квитанціях в графі платник (том №2 а.с. 238 241).

ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_19 , про що 21.10.2020 зроблено відповідний актовий запис №430, що підтверджується копіє свідоцтвіа про народження виданого повторно 27.05.2023 серії НОМЕР_5 . Батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (том №1 а.с.236).

Також позивачем ОСОБА_3 , на підтвердження проживання однією сімє`ю з ОСОБА_4 , надані світлини (фото) із збраженням сумісного відпочинку, подорожей, святкувань, участі у виставках зроблені на потязі 2000 2019 років (том №1, а.с. 241-254, том №2 а.с. 217 -225).

При дослідженні світлин позивач пояснила, що вони відображають спільне проживання, відвідування святкових заходів з друзями, днів народження друзів, спільний відпочинок.

Позивач заначила, що в лютому 2020 року дізалась що вагітна вдруге, однак відносини вже погіршились, ІНФОРМАЦІЯ_8 народила спільну доніку ОСОБА_19 (том №1 а.с. 236).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.12.2021 у справі №639/3514/20 визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Харкова, громадянина України, батьком ОСОБА_19 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки м. Харків, народженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженкою міста Харків, громадянкою України.

Внесено зміни до актового запису № 430 від 01 жовтня 2020 року, вчиненого Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_19 , а саме, у графі «відомості про батька» виключити відомості про « ОСОБА_18 » та зазначити « ОСОБА_4 , громадянин України» - батьком дитини, прізвище дитини, її ім`я та по-батькові, дату та місце народження залишити без змін. Рішення набрало законної сили 31.01.2022 (том №1 а.с. 237-240).

В судовому засіданні були допитані свідки сторони позивача.

Свідок ОСОБА_24 надала свідчення, що познайомилась з родиною ОСОБА_33 в 2008 році, була вхожа до сім`ї, разом проводили світа, дружили сім`ями. Підтвердила що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 жили в цивільному шлюбі, чому не реєстрували відносини не питала. ОСОБА_15 мешкав у будинку ОСОБА_14 до 2020 року, вони разом займались розведенням собак шарпеї, разом їздили на виставки. Знає що було придбано будинок по АДРЕСА_1 , проте достаменно не відомо ким саме, у будинку не була.

Свідок ОСОБА_22 надала свідчення, що має добрі вілносини з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з якими познайомилась у 2004 році. Це була дружна родина, мали гарні відносини, виховували доньку ОСОБА_34 , розом проводили свята, робили ремонт, їздили до друзів та виставки собак разом, усе робили разом. В 2019 році свідок ночувала у подружжя, робили шашлик. Причини ротовання не відомі, це була сімейна справа яка не виносилась для друзів. Проживали за адресою АДРЕСА_2 , з 2004 по 2020 року, звідки і виїхав ОСОБА_15 . Відомо що нимим було придбано інший будинок, вони його купували з мето продати, будинок знайшла ОСОБА_35 та кошти теж були її.

Допитана в якості свідка, донька сторін, ОСОБА_36 надала свідчення, що вона з разом із мамою та батьком мешкала до лютого 2020 року за адресоб в`їзд АДРЕСА_2 . Батько займався встановлюванням памятників, мати займалась розведенням сабак. Мама працювала більше батька, у батька була сезонна робота, отже він допомогав мамі вбирати у вальєрах. Разом їздили на виставки собак, разом відпочивали. Батьки розстались 10 лютого 2020 року. Як їй відомо будинок по АДРЕСА_1 був придбан в 2018 році, про шо вона особисто дізналась не відразу, а десь через пів року, для кого саме придбали будинок не відомо. Будинок батьки придбали разом, грошу біли переважно мами. Двічі на тиждень їздили у будинок, потрібно було допомогати займатись собаками. Будинок на сусідній вулиці, там зробли внутрішній ремонт, вона там періодично бувала.

Згідно ст.. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1-3 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

У постанові Верховного Суду 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 визначено правовий висновок проте, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц визначено правовий висновок про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (п.п. 41-44)

Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна п.70.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду надавши оцінну висновкам судів попередніх інстанцій, зазначила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц) , вважала обгрунтованим доведення факту спільного проживання сторін однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, які доведені в сукупністю доказами, а саме відомостями з різних джерел про місце проживання сторін за однією адресою, народження дитини, батьками якої записані сторони, показами свідків щодо проживання за однією адресою, фотознімки, а також квитанції та чеки про придбання побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів, які підтверджують ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 просила встановити факт спільного проживання сторін як чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з січня 2004 року по лютий 2020 року та визначити спільним майном подружжя житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею: 62,8 кв. м., житловою площею 44,4 кв. м., та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено, зазначене майно придбано 14 листопада 2017 року, зазначене майно зареєстровано на праві власності за відповідачем.

Враховуючи зазначені обставини та вимоги законодавства, на позивача покладається обов`язок доведення факту спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю як подружжя протягом 2017 року, в період якого придбано спірне майно. У разі доведення цього факту, на відповідача покладається обов`язок спростування презумпції спільного майна подружжя.

Суд вважає, що позивачем доведено зазначений факт та надано достовірних та достатніх доказів в сукупності на підтвердження цього, а саме факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Як зазначено позивачем, вони проживали разом у будику, який подарено їм в рівних частка її батьками, що підтверджується копією договру дарування, технічним паспортом, копією дозволу на будівництво, отримання подружжям протягом вказаного періоду грошової допомоги від родичів, оплату комунальних послуг за місцем спільного проживання, спільного відпочинку, показами свідків, в тому числі показами дитини сторін та свідоцтвами про народження дітей, з яких друга донька народилась після придбання спірного майна.

Оскільки спростування презумції спірного майна подружжя покладається на відповідача, останній мав надати докази придбання спільного майна за власні кошти.

У відзиві на позов відповідач наполягав, що спірний будинок придбав та ремонтував за власні кошти та на підтвердження надав копії рахунків та квитанції на сплату будівельних матеріалів (том №1 а.с. 73-124), проте судом не приймаються як доказ, оскільки відповідачем не надано доказів отримання доходів їм особисто.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу протягом періоду в якому було придбано спірне майно, на підставі чого на спірне майно поширюється правовий режим спільного майна подружжя.

Оскільки встановлення факту та визнання майна обєктом спільної власності подждружжя, є неналежним спосібом захисту, в цій частині позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, суд задовольняє позовні вимоги частково в частині поділу майна шляхом визнання права власності частку на спірне майно.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1787,00 грн..

Керуючись ст. ст. 10-13,17, 158, 204-206, 258-259, 263-265, 293, 315, 318 ЦПК України, ст. 60, 61, 74 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання об`єктом права спільної сумісної власності земельної ділянки, житлового будинку з надвірними будівлями та розподіл майна задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею: 62,8 кв. м., житловою площею 44,4 кв. м., та на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :10:009:0008 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позивних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 787 (одна тисяча сімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 15.12.2025.

Суддя С.О. Рубіжний