ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 646/4900/19

провадження № 22-ц/818/4/25

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О..

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради, Харківська міська рада, ОСОБА_5 , Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червнозаводського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2021 року, у складі судді Теслікової І.І.,-

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, після уточнення якої від 09.09.2019 ( т. 1 а.с. 1 6, а.с. 14 - 18) остаточно просила відновити становище, що існувало до порушення належного їй права власності, зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй власністю та стягнути з відповідачів завдану їх неправомірними діями моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є власницею 23/ 100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого першою Харківською державною нотаріальною конторою від 02.02.1992 року р.№2/22. Вказана частка визначена в натурі ухвалою народного суду Червонозаводського району від 30.06.1969 року по справі №2/339, якою була затверджена мирова угода між колишніми співвласниками домоволодіння щодо поділу його в натурі. Зокрема, в користування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 надійшли будинок літ. «Б-1», а також окремі надвірні службові приміщення, що відносяться до будинку. Житлові кімнати будинку літ. «Б-1» між ними також були розподілені. В користування ОСОБА_9 ( батько позивачки) перейшла частина житлового будинку літ. «А1», а саме: приміщення 2-3, 1-5, 3-5, 3-4. загальною площею 41,1 кв.м., в сенях літ «а» приміщення 3-3. 3-2. 3-1.2-1. 2-2, а із службових приміщень: 1/3 сараю літ. «В», сарай літ. «Г», 1/2 частини вбиральні літ. «Ж», 1/2 частина погребу літ. «К» та 1/2 частина воріт № 2. Зазначеними приміщеннями користувалися її батько, потім вона, а на теперішній час прописана її донька ОСОБА_5 і неповнолітній онук ОСОБА_10 , 2012 року народження. Також вказаною мировою угодою був визначений порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням відповідно до розташування житлових будинків літ. «Б-1» та літ. «А-1». Зокрема, в спільне користування ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ( батько позивачки) надійшла земельна ділянка площею 482 кв.м. з боку домоволодіння АДРЕСА_2 згідно висновку Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 07.08.1968 року. Таким чином, ухвалою народного суду було умовно поділено домоволодіння на один житловий будинок з надвірними спорудами і земельною ділянкою і другий житловий будинок з надвірними спорудами і своєю земельною ділянкою. До останнього часу одним будинком літ. «А-1» користувалася тільки вона, оскільки ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сусіднім будинком користувалася ОСОБА_12 - спадкоємиця колишнього співвласника ОСОБА_8 . Між їхніми будинками була встановлена огорожа, вхід до її частки домоловодіння здійснювався через хвіртку та ворота, а до будинку, де проживала ОСОБА_12 , через хвіртку ворота з боку вул. Гордієнківська тобто з боку будинку літ. «Б-1». Всі інші власники або померли, або, як ОСОБА_3 , давно виїхали і ніколи не проживали більше в будинку. У відповідному будинку літ. «А-1» вона проживала у весняно - осінній теплий період року, користувалася городом та садом. 31.10.2018 року позивачка виявила, що належний їй будинок зруйнований, замки до хвіртки переобладнані, встановлена нова огорожа, сад повністю знищений. Надвірні споруди та фундамент будинку частково ще були збережені. З`ясувалося, що 02.08.2018 року належну ОСОБА_12 частку сусіднього будинку було придбано відповідачем ОСОБА_13 , яка зрізала сад, встановила власні ворота та хвіртку, а в подальшому знесла і будинок з надвірними спорудами, частку в якому придбала, не зважаючи на те, що він належить іншим особам. На теперішній час на місці знесеного будинку відповідач самовільно здійснює будівництво, на територію домоволодіння нікого не пускає. Тому позивачка змушена звернутися до суду. Зазначеними неправомірними діями їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000 грн.

Рішенням Червнозаводського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду скасувати як незаконне та необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Суд не сприяв позивачу в наданні доказів, її клопотання про проведення експертизи та допит свідків задоволено не було, що позбавило її можливості надати належні докази на підтвердження позовних вимог. Позивач довела факт належності їй 23/ 100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та порушення її права на вільне користування належним їй майном, проте суд наданим нею доказам належної оцінки не надав та ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення вказаним нормам не відповідає.

Як встановлено судом, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №148308148 від 06.12.2018, так згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» з надвірними будівлями, опис об`єкта: житловий будинок літ. «А-1» в стадії зруйнування, житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 110,4 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м. Право приватної власності зареєстровано 16.11.2018 за ОСОБА_1 на 23/100 частину; за ОСОБА_2 02.08.2018 зареєстровано право приватної спільної власності на 25/100 частин. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно №3409873 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа 78,2 кв.м., площа земельної ділянки 796 кв.м. Згідно відомостей про права власності 11.11.2003 право приватної спільної сумісної власності на 38/300 частин зареєстровано за ОСОБА_3 ; 11.11.2003 право приватної спільної сумісної власності на 38/300 частин зареєстровано за ОСОБА_7 ; 11.11.2003 право приватної спільної сумісної власності на 38/300 частин зареєстровано за ОСОБА_6 ; 11.11.2003 право приватної власності на 23/100 частин зареєстровано за ОСОБА_1 ; 23.02.2004 право приватної власності на 25/100 частин зареєстровано за ОСОБА_12 . (а.с.25-28)

Згідно довідки міської комісії з питань топоніміки та охорони історико-культурного середовища №070/0/6-9 від 03.09.2019 українською мовою назва вулиці відображається як «Лисаветинська», що відображено в офіційному виданні Виконавчого комітету Харківської міської ради трудящих «Список вулиць міста Харкова» (Х., 1954р.; стор.67). У вжитку були варіанти назви вулиці українською мовою як калька з російської «Єлизаветинська» та «Єлізаветинська» тощо.

Ухвалою народного суду Червонозаводського району міста Харкова від 30.06.1969 року по справі № 2-339 затверджена мирова угода про встановлення порядку користування домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3, 4 мирової угоди в користування ОСОБА_11 ( тітка позивачки)на її власність 42/300 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 припадають в житловому будинку літ «А-1» приміщення 1-3 та 1-4 загальною площею 20 м2, в сенях літер «а» приміщення 1-2, сени літ «а», крильце літ «а2», а із службових будівль 2/3 частини сарая літ «В», частина уборної літер «ж», частина погреба літер «К», частина ворот № 2. В користування ОСОБА_9 ( батько позивачки) на його власнімсть 69/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_3 , загальною площею 41,10 м2, в сенях літ «а», приміщення 3-3,3-2,3-1,2-1,2-2, а із слкжбових будівль 1/3 частина сарая літ «В», сарай літ «Г», частина уборної літ «Ж», частина погребу літер «К» та частина воріт №2.

Відповідно до п. 9 в користування ОСОБА_11 та ОСОБА_9 припадає частина земельної ділянки площею 482 м2 зі сторони домоволодіння АДРЕСА_4 , згідно висновку БТІ.

З листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 23.04.2019 року № 927/0/250-19 вбачається, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної Інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо об`єкту по АДРЕСА_1 відсутня. Під час виїзду на місце, за вищезазначеною адресою встановлено, що на території домоволодіння розташовано одноповерховий цегляний будинок літ « Б-1» з надвірними будівлями в стадіі реконструкції. Доступу на територію не було. Суб`єкт містобудування, що має відношення да даного об`єкта був відсутній.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 31.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до поліції з заявою в порядку ст. 214 КПК України про те, що невстановлена особа, на території її земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 вчинила самоправні дії. Номер кримінального провадження 0002491

З листів слідчого слідчого відділу Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Майстренко А. від 06.04.2019 року вбачається про проведення слідчих дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження № 0002491.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002491 та листів слідчого вбачається про здійснення досудового розслідування за обставинами вчинення самоправних дій за адресою АДРЕСА_5 , а не за адресою АДРЕСА_6 .

Відповідно до відповіді Харківського міського БТІ ХМР від 26.12.2018 № 1050427 повідомлено, що за адресою АДРЕСА_1 , власником ОСОБА_4 самочинно побудовано прибудову літ. «б6» ( приміщення № 4-7 площею 4,7 кв.м.), виявлені відхилення від затвердженого проекту будівництва.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_14 яка діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання:

1.«Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів, в том парканів, правовстановлюючим документам і первинній технічній документ на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 (друга назва згідно відомостей Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим №3409873 «Єлізаветинська 16/34, якщо не відповідає, то що саме?»

2.«Якщо фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів, в тому числі парканів не відповідає правовстановлюючим документам і первинній технічній документ на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим №3409873 «Єлізаветинська 16/34, то яким чином та які можливі варіанти приведення у попередній стан, у відповіді правовстановлюючих документів та первинної технічної документації, в тому урахуванням ухвали народного суду Червонозаводського району від 30.06.1969 року по справі №2/339?»

Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» (м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 червня 2024 року задоволено клопотання експерта Кирилова Л.І. про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи № 25308 та ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про витребування доказів та зобов`язання забезпечити доступ для проведення геодезичної зйомки.

Витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34» та Акт про пожежу в садибі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34».

Зобов`язано ОСОБА_1 провести геодезичну зйомку фактичних меж земельної ділянки садиби за адресою: АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34», з нанесенням всіх будівель і споруд та меж виділення (за даними БТІ), в паперовому та електронному вигляді (для роботи в програмі АutoСАD).

Зобов`язано співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 забезпечити доступ інженерам геодезистам ТОВ «Юридична компанія «Всесвіт» до домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34» для проведення геодезичної зйомки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду 10 грудня 2024 року клопотання ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення безперешкодного доступу до об`єкта дослідження для проведення геодезичної зйомки задоволено.

Зобов`язано співвласників ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 забезпечити доступ інженерам геодезистам ТОВ «Юридична компанія «Всесвіт» до домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34» для проведення геодезичної зйомки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду 01 жовтня 2025 року клопотання ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів штрафу відповідно до ст. 148 ЦПК Українизадоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_4 , заходи процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , штраф у розмірі 3028,00 грн на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до вимог ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження№ 61-3438сво21) зазначено, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом позову ОСОБА_1 тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є усунення перешкод у користуванні власністю шляхом забезпечення безперешкодного доступу до належного їй майна.

За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 4, 5, 19 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право або право особи в інтересах якої вона звертається до суду порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

За положеннями частини першої - третьої статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною третьою статті 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно ч.ч. 1, 6, 7, 8 , 9, 10 ст. 84 ЦПК учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

ОСОБА_1 надала суду належні та допустимі докази на підтвердження, що вона є власником 23/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (друга назва згідно відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 «Єлізаветинська, 16/34» та відповідно до даних мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.07.1969 року складаються з приміщення 2-3,1-5,3-5,3-4, в житловому будинку «А-4» загальною площею 41,10 м2, з сеней літ «а», приміщення 3-3,3-2,3-1,2-1,2-2, та із слкжбових будівль 1/3 частини сарая літ «В», сарая літ «Г», частини уборної літ «Ж», частини погребу літер «К» та частини воріт №2, розташованих на земельній ділянці площею 482 м2.

Надані позивачкою світлини з Гуглкарт за 2015 рік ( т 3 а.с. 141), технічна документація за роки за 2003 рік ( 237 238 аркуші інвентар. справи) свідчить , що розташований на земельної ділянки 796 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 належний позивачці будинок літ «А» був частково відновлений в 2003 році та існував станом на 2015 рік.

Проте схема земельної ділянки 796 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 додана до технічного паспорту на самочинно збудований будинок Б 1 ( аркуш інвентар справи № 290) не містить даних про існування належних позивачу споруд в тому числі будинку літ А.

В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачі свою вину у знищенні та створені перешкод позивачу у користуванні належною їй власністю не спростували, вимоги ухвал суду про надання безперешкодного доступу не виконали.

Тому судова колегія вважає встановленими обставини здійснення відповідачами перешкод у користуванні належною їй часткою домоволодіння за адресою АДРЕСА_7 ( друга назва згідно відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно за реєстровим № 3409873 « Єлізаветинська», буд 16/34 та доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні правом власності на 23/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надавши ключі від хвіртки та воріт, забезпечивши безперешкодний доступ до належних їй 23/100 частин домоволодіння та земельної ділянки в межах визначених ухвалою народного суду Червонозаводського району від 30.06.1969 року по справі № 2/339.

З огляду на зазначене судом зроблено помилковий висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю не доведені.

Водночас позивач не надала доказів технічної можливості відновлення належного їй домоволодіння у попередній стан, що є підставою для відмови у задоволені її вимог про зобов`язання відповідачів відновити знесенні об`єкти нерухомості.

Також колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 2 , 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлений факт перешкоджання позивачці у доступі до належного їй домоволодіння та знищення належного їй будинку, з урахуванням обставини справи, характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачу моральних страждань, взявши до уваги засади розумності, виваженості й справедливості, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 20000,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується розподілу судових витрат, то це питання суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, стягненню підлягає з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8171, 00 грн. (3268,40 та 4902,60) тобто по 2723,66 грн з кожного.

Керуючись ст.259, п. 2 ч.1 ст. 374,376, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червнозаводського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні правом власності на 23/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надати ключів від хвіртки та воріт та забезпечити безперешкодний доступ до належних їй 23/100 частин домоволодіння та земельної ділянки в межах визначених ухвалою народного суду Червонозаводського району від 30.06.1969 року по справі № 2/339.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8171, 00 грн. (3268,40 та 4902,60) тобто по 2723,66 грн з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2025

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук