Справа № 164/1038/25 Головуючий у 1 інстанції: Токарська І. С.
Провадження № 22-ц/802/1395/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,

секретар судового засідання Русинчук М. М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника апелянта ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» в особі арбітражного керуючого, ліквідатора ЗАТ «Волинь-Лада» Григор`єва Валерія Васильовича на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2025 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , у якому просила в порядку поділу майна подружжя:

- виділити в особисту приватну власність ОСОБА_4 житловий будинок загальною площею 117,1 кв. м, житловою 52,5 кв. м з господарськими будівлями і спорудами, огорожею, розташований на АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0072 площею 0,1416 га;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами кадастровий номер :01:002:0072 площею 0,1416 га;

- виділити в особисту приватну власність ОСОБА_5 грошові заощадження у розмірі 45 000 доларів США, що еквівалентно 1 876 909,50 грн.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27.05.2025 відкрито загальне позовне провадження у цій цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 23.06.2025.

13.06.2025 сторони подали спільну заяву, у якій зазначили, що вирішили діяти взаємно добросовісно, вирішити спір, що виник, мирним шляхом, а тому просили затвердити мирову угоду, зміст якої ними погоджено, затверджено та підписано.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2025 року затверджено мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_4 і відповідачем ОСОБА_5 13.06.2025 у цій справі, відповідно до умов якої:

- виділено в особисту приватну власність ОСОБА_4 житловий будинок загальною площею 117,1 кв. м, житловою площею 52,5 кв. м на АДРЕСА_1 з господарськими будівлями, спорудами, огорожею, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0072, площею 0,1416 га та визначено за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, кадастровий номер :01:002:0072, площею 0,1416 га;

- в порядку поділу майна подружжя виділено в особисту приватну власність ОСОБА_5 грошові заощадження у розмірі 45 000 доларів США;

- в рахунок компенсації вартості частки майна, яке виділяється в особисту приватну власність, ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_5 грошову компенсацію у розмірі 20 000 доларів США протягом 24 місяців з дня підписання та затвердження цієї мирової угоди судом.

Провадження у справі закрито.

Особою, яка не брала участі у справі ЗАТ «Волинь-Лада» в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Григор`єва В. В. подано апеляційну скаргу на цю ухвалу суду, у якій, посилаючись на те, що таке судове рішення є передчасним, ухвалене з порушенням норм процесуального права, без урахування належного суб`єктного складу учасників справи з огляду на предмет позову, а також незаконним і таким, що порушує його права та законні інтереси, просить скасувати цю ухвалу суду, відмовити у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 у справі № 903/952/22 про стягнення заборгованості з осіб, які відповідно до закону несуть з боржником солідарну відповідальність (де стягувачем є ЗАТ «Волинь-Лада», а одним із боржників ОСОБА_5 ), йому стало відомо, що належний на праві власності ОСОБА_5 будинок перейшов у власність його дружини згідно із затвердженою судом мировою угодою у цій цивільній справі.

Стверджує, що ОСОБА_5 було відомо про ініційоване щодо нього провадження в господарській справі (з квітня 2025 року) до подання позову в цивільній справі про поділ майна подружжя. Мирову угоду подружжя уклало у час, коли вже набрало законної сили рішення про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості, а тому він усвідомлював невідворотність виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.06.2024 було задоволено клопотання арбітражного керуючого Григор`єва В. В. про встановлення факту порушення строку подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника та визнано порушеними органами управління ЗАТ «Волинь-Лада» в особі колишнього керівника ШумськогоО. В. та голови комісії з припинення ОСОБА_5 строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявністю ознак неплатоспроможності боржника. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2024 в справі № 903/952/22 вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Вважає, що мирова угода вчинена шляхом вживання права «на зло» ЗАТ «Волинь-Лада» як кредитору, а тому є фраудаторним правочином, а поведінка ОСОБА_5 є недобросовісною і позбавляє товариства фактичної можливості задовольнити свої матеріальні вимоги. Стверджує, що подружжя штучно ініціювало цю цивільну справу для виведення активів з власності боржника ОСОБА_5 ..

Відзиви на апеляційну скаргу сторони не подавали.

У судовому засіданні представник апелянта Самчук А. М. апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.

Представники сторін ОСОБА_1 і Карпук А. С. (кожен зокрема) апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції дійшов висновку, що мирова угода заснована на добровільних взаємних поступках, її умови не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Проте, до таких висновків суд дійшов передчасно, з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 4, 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою (ч. 7 ст. 49 ЦПК України).

Договір є універсальним регулятором приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом (п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 у справі № 185/8179/22 зазначила, що мирова угода є юридичним документом, який створюється сторонами процесу і затверджується судом з метою вирішення спору шляхом досягнення взаємної згоди. Загальний наслідок укладення мирової угоди полягає в тому, що сторони приймають умови, які для них є прийнятними, замість того, щоб покладати вирішення спору на суд. Тому припинення судового процесу та закриття провадження у справі, за змістом ч. 4 ст. 207 ЦПК України, є безальтернативним результатом затвердження судом мирової угоди.

За своїм змістом процедура закінчення розгляду справи укладенням мирової угоди складається з декількох послідовних дій, що вчиняються сторонами та судом: 1) сторони справи укладають мирову угоду; 2) сторони повідомляють суд про укладання мирової угоди, подавши до суду спільну письмову заяву про це; 3) суд роз`яснює сторонам наслідки укладення сторонами мирової угоди; 4) суд перевіряє: чи не обмежені представники сторін вчинити дії з укладання мирової угоди; чи мирова угода укладається сторонами на підставі взаємних поступок; чи стосується мирова угода лише прав та обов`язків сторін; якщо у мировій угоді сторони вийшли за межі предмета спору, то чи мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб; 5) суд постановляє ухвалу, якою: затверджує мирову угоду; вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету; закриває провадження у справі. Затвердження мирової угоди змістовно є сукупністю процесуальних дій і рішень суду та сторін справи, які становлять системну послідовність.

Отже, при визнанні (затвердженні) мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Виходячи із змісту ст. 207 ЦПК України, укладена в цивільному процесі угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , посилаючись на те, що хоч вони і продовжують перебувати у шлюбі, однак спільно не проживають і вирішили розподілити спільно набуте майно.

Із апеляційної скарги та доданих до неї доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_5 є солідарним боржником у господарській справі № 903/952/22 про стягнення заборгованості, де стягувачем є ЗАТ «Волинь-Лада».

На час звернення сторін зі спільною заявою до суду про затвердження мирової угоди відповідачу ОСОБА_5 було відомо про те, що він є одним із солідарних боржників за заборгованістю, яка утворилася внаслідок виконання посадових обов`язків у ЗАТ «Волинь-Лада».

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.01.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Волинь-Лада» (справа № 903/952/22).

Після опублікованого оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ЗАТ «Волинь-Лада» 20.01.2023 за № 69915 на офіційному вебпорталі судової влади України, до господарського суду у встановленому порядку надійшли заяви про визнання грошових вимог до боржника від ГУ ДПС у Волинській області, ГУ ПФ України у Волинській області, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Файненс Компані», підприємця ОСОБА_6 ..

Ухвалою господарського суду від 15.05.2023 припинено повноваження органу управління ЗАТ «Волинь-Лада» в особі голови комісії з припинення ОСОБА_5 ; виконання обов`язків керівника ЗАТ «Волинь-Лада» покладено на розпорядника майна арбітражного керуючого Григор`єва В. В.; зобов`язано орган управління ЗАТ «Волинь-Лада» в особі голови комісії з припинення Хомича І. В. передати розпоряднику майна ОСОБА_7 бухгалтерську та іншу документацію боржника, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ЗАТ «Волинь-Лада».

Постановою Господарського суду Волинської області від 29.06.2023 процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ЗАТ «Волинь-Лада» та повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна) Григор`єва В. В. припинено; ЗАТ «Волинь-Лада» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ЗАТ «Волинь-Лада» строком на 12 місяців; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Григор`єва В. В.

30.06.2023 на офіційному вебпорталі судової влади України господарським судом було здійснено оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

У межах справи про банкрутство Господарським судом Волинської області розглянуто заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на осіб, винних у доведенні до банкрутства боржника позов ліквідатора ЗАТ «Волинь-Лада» арбітражного керуючого Григор`єва В. В. до відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Пенсійного фонду України, Головне управління ДПС України у Волинській області, ОСОБА_9 , ТОВ «Дорсервіс-Луцьк», про стягнення заборгованості з осіб, які відповідно до закону несуть з боржником солідарну відповідальність.

У межах цього провадження в господарській справі представник відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надсилав до господарського суду відзив на позовну заяву, а також подавав клопотання про залишення позовної заяви без руху. Відзив та заява надійшли до господарського суду 08.05.2025, тобто одразу після подання ОСОБА_4 позову до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя (05.05.2025) та до звернення сторін зі спільною заявою про затвердження мирової угоди в цивільній справі про поділ майна подружжя (13.06.2025). Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позовної заяви без руху.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_8 і ОСОБА_5 на користь ЗАТ «Волинь-Лада» 14 952 771,69 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 залишено без змін.

На виконання цього рішення Господарським судом Волинської області стягувачу ЗАТ «Волинь-Лада» 03.11.2025 було видано судовий наказ № 903/952/22 щодо боржника ОСОБА_5 про солідарне стягнення з нього на користь ЗАТ «Волинь-Лада» 14 952 771,69 грн.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18.02.2025 у справі № 916/5751/23 та від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Правочини, вчинені боржником з метою відчуження наявного у нього майна у підозрілий період (період виникнення в нього зобов`язань перед кредиторами) слід вважати правочином, що такий правочин вчинено з метою ухилення від виконання зобов`язання на користь кредитора.

Апеляційний суд доходить висновку, що укладення подружжям у цій справі мирової угоди, за наслідками якої після її затвердження судом право спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припиняється, а натомість на таке майно у ОСОБА_4 виникає право особистої приватної власності, відбулося у період, коли ОСОБА_5 було достовірно відомо про неплатоспроможність ЗАТ «Волинь-Лада», головою комісії з припинення якої він був з 2012 року, про визнання ЗАТ «Волинь-Лада» банкрутом та відкриття щодо ЗАТ «Волинь-Лада» ліквідаційної процедури (постанова Господарського суду Волинської області від 29.06.2023 в справі № 903/952/22), про подання арбітражним керуючим, ліквідатором ЗАТ «Волинь-Лада» до нього ОСОБА_5 , і ОСОБА_8 позову про стягнення заборгованості з осіб, які відповідно до закону несуть з боржником солідарну відповідальність (в межах господарської справи № 903/952/22).

Відповідачу ОСОБА_5 не могло не бути відомо, що затвердження мирової угоди буде мати наслідком позбавлення кредитора ЗАТ «Волинь-Лада» права отримання задоволення своїх вимог за рахунок реалізації майна, яке належить боржнику на праві спільної власності, за результатами розгляду справи Господарським судом Волинської області та ухвалення відповідного рішення про стягнення заборгованості з осіб, які відповідно до закону несуть з боржником солідарну відповідальність.

Зазначене вище свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого затвердження між сторонами мирової угоди, умови якої порушують права ЗАТ «Волинь-Лада».

В постанові Верховного Суду від 10.05.2022 в справі № 495/4522/20 вказано, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання боржником зобов`язання. Поділ майна може порушувати майнові інтереси кредитора, свідчити про недобросовісні дії, спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Суд не заперечує права подружжя на поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а також права сторін у справі укласти мирову угоду, але реалізація цих прав не може здійснюватися на шкоду іншим учасникам правовідносин.

Таким чином, оскільки умови мирової угоди у поданій сторонами редакції порушують права та інтереси інших осіб, суд першої інстанції повинен був відмовити у її затвердженні і продовжувати розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновки суду першої інстанції про те, що умови поданої сторонами мирової угоди не порушують прав та інтересів інших осіб, зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи та з порушенням норм процесуального права, то ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки заявлена у ній вимога про відмову апеляційним судом у задоволення заяви про затвердження мирової угоди не ґрунтується на нормах процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» в особі арбітражного керуючого, ліквідатора ЗАТ «Волинь-Лада» Григор`єва Валерія Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 24 вересня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя

Судді