Провадження №2-н/333/1217/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р. розглянувши заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГРОНО-ЗП» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 в сумі 13893 грн.60 копійок, -

В С Т А Н О В И В:

Голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГРОНО-ЗП» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 в сумі 13893 грн.60 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 308 грн. 20 коп., а також витрати на правничу допомогу в сумі 1200 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Представник заявника, у своїй заяві, зазначив, що боржник ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, згідно відповіді з Департаменту адміністративних послуг, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 02.11.1999 по теперішній час.

Відповідно до п1. ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

З аналізу вказаного законодавства вбачається, що в рамках наказаного провадження законодавством не передбачено вирішення судом питання з компенсації заявникові витрат понесених на професійну правничу допомогу, а лише судових витрат, що складаються зі сплаченого заявником судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких також належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Зі змісту ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір судових витрат може бути зменшений за клопотанням іншої сторони, якщо така особа доведе неспівмірність таких витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд справи в порядку наказного провадження проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Отже, зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються, оскільки такі вимоги не входить до переліку вимог, визначених ч. 1 ст. 161 ЦПК України, за якими видається судовий наказ і вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, оскільки така справа розглядається без повідомлення та виклику сторін, а отже боржник по справі буде позбавлений права довести неспівмірність заявлених заявником вимог про стягнення витрат на правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Відповідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п 3. ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою вимогою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 162, 165-166, 260-261, 353, п. 15 п. п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГРОНО-ЗП» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 в сумі 13893 грн.60 копійок - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Р.Піх