Провадження № 2/554/5681/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря Звігольської О.Ю.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому прохала стягнути із ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 32180, 21 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 15 жовтня 2024 року в місті Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача - Mazda CX д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу, яким керував відповідач.

Винуватцем у даному ДТП визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Вартість ремонту вказаного автомобіля згідно з висновком СТО становить 50920 грн.

МТСБУ виплатило позивачу часткову компенсацію у розмірі 18739,79 грн.

Таким чином залишок шкоди, що не був компенсований позивачу, складає 32180,21 грн.

Крім матеріальних збитків, внаслідок ДТП позивач зазнала істотних моральних страждань, розмір яких вона оцінює у 5000 грн., яку прохала стягнути із відповідача.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху для усунення недоліків. Недоліки усунені.

Ухвалою судді від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

05 грудня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому остання прохає відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги не обгрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Зазначає про те, що позивачем не надано доказів щодо можливого максимального відшкодування на яке вона мала право у зв`язку із наявності у неї поліса обов`язкового страхування автомобіля марки Mazda CX д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про дійсність визначеної суми відшкодування у розмірі 18739,79 грн. Рахунок на оплату, наданий позивачем не є в даному випадку належним доказом. Позивачем не надано доказу про сплату 50920 грн. по рахунку на оплату. У матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт на підставі рахунку на оплату складеного між ФОП ОСОБА_3 та позивачем.

Вказує на те, що позивач не була зацікавлена у проведенні робіт та послуг, перелік яких має рахунок на оплату № 497 від 12.08.2025 року. Висновок СТО у матеріалах справи теж відсутній.

Відповідач також зазначає, що автомобіль позивача був ввезений на територію України вже після значних пошкоджень, позивач погодилася на придбання побитого та відремонтованого авто. Дана обставина є допустимою для позивача, тому відповідач не зобов`язана відшкодовувати ремонт автомобіля.

Враховуючи вказані обставини в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної а моральної шкоди прохала відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити.

Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні позовних вимог прохала відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 20 вересня 2024 року о 14 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Шевченка, 44 в м. Полтава, порушила п. 10.9.ПДР, а саме рухаючись заднім ходом , здійснила наїзд на транспортний засіб Mazda CX д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який стояв у заторі. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року, провадження № 3/554/2448/2024 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір.

Вказану постанову відповідачем оскаржено не було. Постанова набрала законної сили 15.10.2024 року.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав пошкоджень.

Згідно рахунку на оплату № 497 від 12 серпня 2025 року, ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонту вказаного автомобіля становить 50920 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу часткову компенсацію у розмірі 18739,79 грн, що підтверджується відповідною квитанцією про перерахунок коштів від 21.04.2025 року.

Таким чином залишок шкоди, що не був компенсований, складає 32180,21 грн. Вказану суму позивачу відшкодовано відповідачем не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка винна у даному ДТП, тобто відповідача, не була застрахована.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У добровільному порядку відповідач не сплатила вказаних коштів позивачу.

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд бере до уваги, що ключовим питанням для правильного вирішення спору є встановлення особи з вини якої сталася ДТП, а також наявність правових підстав для відшкодування шкоди позивачу володільцем транспортного засобу, яким завдано такої шкоди, незалежно від його вини, оскільки шкоди завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Факт завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

При вирішенні питання про причинний зв`язок слід враховувати наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Подібний висновок узгоджується із правовим аналізом, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №13-31кс19 та постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №537/1916/18.

ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, сталася з вини водія автомобіля Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 , тобто відповідача.

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року, провадження № 3/554/2448/2024 було встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка сталася 20 вересня 2024 року, внаслідок якої автомобіль Mazda CX д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який стояв у заторі, зазнав пошкоджень.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані у постанові судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року, провадження № 3/554/2448/2024 обставини доказуванню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2025 року між МТСБУ та ОСОБА_2 було укладено договір № 108322/3667 про порядок повернення коштів, у відповідності до якого боржник- ОСОБА_2 зобов`язана компенсувати витрати понесені кредитором ( МТСБУ) по справі №108322 у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 20.09.2024 у м. Полтаві на вул. Шевченка, 44, за участі т/з Mazda CX д.н.з. НОМЕР_1 та т/з Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 .

Залишок шкоди, що не був компенсований позивачу, складає 32180,21 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що заявлені вимоги не обгрунтовані та не підтверджені належними доказами. Проте доказів, які б спростовували заявлені вимоги позивача, відповідачем суду надано не було.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року, провадження № 3/554/2448/2024, якою було встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка сталася 20 вересня 2024 року , відповідачем оскаржено також не було.

Заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог в частині сплати відшкодування позивачу суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27 березня 1992 року визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідач у позасудовому порядку врегулювати спір не бажає, кошти позивачу не відшкодовує.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач зазнала матеріальної шкоди, внаслідок ДТП, винуватцем у якому визнано відповідача, матеріальну шкоду у розмірі 32180,21 грн. відповідачем позивачу у добровільному порядку не відшкодовано, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 32180, 21 грн. підлягають до задоволення.

Позивач прохає стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку, що дійсно внаслідок скоєння відповідачем ДТП та завдання внаслідок неї механічних пошкоджень автомобілю, яким керувала та користувалася позивачка, останній була спричинена моральна шкода, що проявилася у зміні планів, витрачанні часу на спілкування з працівниками поліції при складенні матеріалів протоколів про адміністративні правопорушення, замовлення дослідження для визначення вартості та характеру пошкоджень автомобіля завданих ДТП, переживаннях, хвилюваннях, стресовому стані через ДТП, незручностях в організації свого життя через неможливість використання пошкодженого автомобіля, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану.

Виходячи з вказаних обставин, враховуючи глибину та ступінь моральних страждань позивачки, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду розмірі 5000 грн.

Заявлений позивачкою розмір шкоди у такому розмірі відповідає принципами розумності, справедливості та співмірності.

Суд вважає, що такий розмір відшкодування моральної шкоди буде достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не призведе до її безпідставного збагачення.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 32180,21 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2025 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , адреса- АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП- НОМЕР_4 , адреса - АДРЕСА_2 .

Суддя Т.М.Черняєва