Справа № 184/1831/25
Номер провадження 2/184/1244/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В., розглянувши у місті Покров Дніпропетровської області в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Покровської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт смерті якої зареєстрований 09.11.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчений 19.12.2021 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, ОСОБА_3 та її син, ОСОБА_4 були співвласниками квартири загальною площею 44,1 кв.м., розташованої у АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . Після його смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого сина не зверталася, оскільки на момент його смерті була особою пенсійного віку, проживала разом з сином і вважала, що спадщину прийняла. приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П., р№"2862. 02.09.2024 року ОСОБА_1 склав заяву, справжність підпису посвідчено віцеконсулом Генерального Консульства України в Дюссельдорфі, відповідно до якої прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою нотаріуса від 24.09.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом було відмовлено, з огляду на те, строк для прийняття спадщини пропущений, ОСОБА_3 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 спільно з ним зареєстрованою не була, факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4 відсутній. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ОСОБА_4 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Повноважний представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення поклався на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт смерті якої зареєстрований 09.11.2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за актовим записом №784, видане свідоцтво про смерть НОМЕР_2 . За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчений 19.12.2021 року приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П., р№ 2862.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, ОСОБА_3 та її син, ОСОБА_4 були співвласниками квартири загальною площею 44,1 кв.м., розташованої у АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . Після його смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого сина не зверталася, оскільки на момент його смерті була особою пенсійного віку, проживала разом з сином і є такою, що спадщину фактично прийняла.

02.09.2024 року ОСОБА_1 склав заяву, справжність підпису посвідчено віцеконсулом Генерального Консульства України в Дюссельдорфі, відповідно до якої прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.09.2024 представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика Олександра Петровича щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Постановою нотаріуса від 24.09.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, з огляду на те, строк для прийняття спадщини пропущений, ОСОБА_3 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 спільно з ним зареєстрованою не була, факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4 відсутній.

Вирішуючи вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїм сином ОСОБА_4 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з наступного.

На момент смерті сина ОСОБА_3 була непрацездатною особою в силу віку (69 років на момент смерті сина), а тому мала право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України. На переконання суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , були співвласниками цієї квартири. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17.10.1998 року відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, а також інформацією виконавчого комітету Покровської міської ради від 20.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_2 , та інформацією виконавчого комітету Покровської міської ради від 23.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 також був зареєстрований за цією адресою, але знятий з реєстрації місця проживання 23.12.1999 у зв`язку з засудженням до позбавлення волі.

Отже, вимог щодо встановлення факту, що має юридичне значення, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, а тому заявлену вимогу в цій частині слід задовольними.

Вирішуючи вимогу щодо визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , який позивач порушив.

Обґрунтовуючи поважність терміну пропуску звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, позивач вказує на те, що у зв`язку з повномасшабним вторгненням російської федерації на територію України він був змушений евакуюватися разом з неповнолітніми дітьми до Республіки Німеччина. Судом встановлено, що 14.03.2022 позивач був зареєстрований у АДРЕСА_3 , про що свідчить інформація з відділу міграції м. Крефельд, переклад виконаний перекладачем Рєковою Н.М., а також посвідченням особи № НОМЕР_3 . За твердженням позивача, повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та перебування позивача поза межами України спричинило неможливість прибуття позивача до м. Покров для звернення до нотаріуса. Загальновідомим є факт ракетних ударів містам України, які спричинили значну кількість жертв та руйнувань цивільної інфраструктури. Очевидною є небезпека пересування між містами України. Тому суд приймає таке твердження позивача, оскільки ці факти є загальновідомими, інформація про них публікувалася засобами масової інформації, зокрема оприлюднювалася на офіційних сторінках у мережі Інтернет головами військових адміністрацій. Саме по собі пересування між містами спричиняло реальну загрозу для життя та здоров`я позивача. Очевидною для суду є реальність загрози для життя позивача у разі пересування дорогою громадського користування.

Суд враховує також те, що державою двічі змінювалися правила щодо перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття встановлені на період дії воєнного стану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, в початковій редакції зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України строк прийняття спадщини зупинявся взагалі на весь період дії воєнного стану, а в редакції від 24.06.2022 року строк прийняття спадщини зупиняється не більше ніж на 4 місяці під час дії воєнного стану. Вказане створило правову невизначеність для позивача щодо строків звернення з заявою про прийняття спадщини.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач просить встановити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що він з поважних причин його пропустив. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, зважаючи на те, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги цій частині підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує заяву позивача, а тому розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись ст.ст.10,11,12,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ОСОБА_4 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.12.2026р.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш