Справа № 946/8500/25
Провадження № 2-о/946/270/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бортейчука Ю.Ю.

секретаря судового засідання Іванової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2025 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

03 листопада 2025 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було відкрито окреме провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду, оскільки в даній справі вбачається спір про право.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про юридичний факт або стан, але не спір про право цивільне.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності такого юридичного факту або стану, і факт або стан, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічна норма закріплена у ч. 4 ст. 315 ЦПК України, згідно якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Такі правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт самостійного виховання та утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Метою встановлення вказаного факту слугує те, що заявник без встановлення даного факту не зможе проходити службу по місцю проживання.

Проте суд зазначає, що у разі задоволення даної заяви у заявника виникне право в майбутньому звільнитися з військової служби та звернутися до суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав біологічної матері дітей.

Вказані обставини свідчать про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного (даного) факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Частиною дванадцятою статті 26 Закону № 2232-XII, зокрема, передбачено, що під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 СК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), в якій розглядалася заява батька про встановлення факту самостійного виховання дитини, необхідного заявнику для оформлення документів для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, реєстрації місця проживання дитини, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини, отримання відстрочки від мобілізації, зробила такий висновок:

«Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, зокрема на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

За установлених обставин факт самостійного виховання дитини матір`ю (батьком) не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим така заява має бути залишена без розгляду».

Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а заяву необхідно залишити без розгляду та роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 13, 49, 260, 261, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Ю.Ю.Бортейчук