Справа № 946/3183/20
Провадження № 2/946/1588/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання - Вітенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

02.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та з урахуванням уточнень від 24.10.2025 просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частки вартості транспортного засобу MITSUBISHI, модель ASХ, 2014 року випуску, номерний знак - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1798 куб. см у розмірі 207850,16 грн; стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати щодо грошової компенсації за автомобіль у розмірі 15831,68 грн; залишити за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель ASX, 2014 року випуску, номерний знак - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1798 куб. см; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2236,81 грн, сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн; витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6022,21 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що у період 20.02.2014 по 04.08.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 25.02.2015 ними було придбано спільне майно - автотранспортний засіб марки MITSUBISHI, моделі ASX, номерний знак - НОМЕР_1 , 2014 року випуску, об`єм двигуна - 1798 куб. см, який зареєстрований на відповідача на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 870055, виданої ТОВ «АДІС-АВТО» 24.02.2015, та Вантажної митної декларації (ВМД) № 125130014/14/486690, виданої Київською регіональною митницею 10.12.2014. При державній реєстрації транспортного засобу у свідоцтві серії НОМЕР_2 за ОСОБА_1 було зазначено право керування. 10.12.2019 відповідач у зв`язку зі зміною своїх анкетних даних здійснив повторну перереєстрацію на себе вказаного транспортного засобу, отримавши нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в територіальному сервісному центрі № 5144 РСЦ МВС в Одеській області. На теперішній час згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області вказаний транспортний засіб марки MITSUBISHI, моделі ASX продовжує бути зареєстрованим за відповідачем. Також, починаючи із 2017 року і по теперішній час, вказаний транспортний засіб MITSUBISHI, модель ASX знаходиться у володінні та користуванні відповідача, позивачка не має доступу до цього транспортного засобу. Позивач вважає, що частки подружжя є рівними та позивачка має право на частку вартості спільного автотранспортного засобу, придбаного у період шлюбу. Крім того, транспортний засіб був оцінений експертом 27.07.2023, разом із цим відповідач не здійснив виплату позивачці її частки у транспортному засобі, у зв`язку із чим у період з 01.08.2023 по 30.09.2024 при індексації на суму 207850,16 грн інфляційні нарахування складають 15831,68 грн, які позивачка просить стягнути з відповідача.

25.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь компенсацію вартості належної останньому частки в спільній сумісній власності подружжя в сумі, еквівалентній 16297, 50 дол. США відповідно до офіційного курсу НБУ, встановленому для відповідної валюти на день платежу (фактичного виконання рішення суду).

Свої вимоги мотивує тим, що спільним сумісним майном подружжя є його заробітна плата, яка нараховувалася на належний йому валютний рахунок в АБ «Південний» № НОМЕР_3 у дол. США. В період з 13.11.2015 по 15.04.2016 ОСОБА_2 перебував за межами України на виконання цивільно-правових договорів з іноземним роботодавцем, предметом яких є надання певного результату праці з листопада 2015 по квітень 2016 року. В період з 13.11.2015 по 15.04.2016 ОСОБА_1 за довіреністю 6511 зняла з вказаного рахунку грошові кошти на загальну суму 32595 дол. США. Під час шлюбу відповідачка не працювала, оскільки знаходилася у відпустці по догляду за дитиною. Мешкали сторони у належному батькам відповідачки житловому будинку та будь-якого нерухомого майна за час шлюбу не купували. Фактично відповідачка знаходилася на утриманні позивача та витрачала кошти лише на свої потреби та потреби дитини, зокрема, в розглядуваний період, оскільки в цей період будь-якого цінного рухомого та нерухомого майна не придбала, не лікувалася та їй не надавалися будь-які послуги з потребою витрачання значних сум або їх спільній дитині. Коли позивач знаходився в України, відповідачці надавалися значні суми грошових коштів, які витрачалися на потреби сім`ї, та частина коштів, за домовленістю, залишалася відповідачці для її потреб, коли позивач був за кордоном. Після прибуття з останнього з рейсу відповідачка не змогла пояснити, куди витрачалися зняті нею кошти в іноземній валюті та повернути ці кошти, які нібито нею зберігалися. 19.04.2016 сторони припинили спільне мешкання та позивач виїхав з місця мешкання позивачки. На думку позивача, вказані кошти були використані відповідачкою на власний розсуд, не в інтересах та не на потреби сім`ї. Позивач не надавав згоди відповідачці на розпорядження зазначеними грошовим коштами, відповідно є підстави для компенсації його частки, що відповідає 1/2 частині грошових коштів. Оскільки зазначені грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя, позивач обирає спосіб захисту свого права шляхом стягнення на його користь вартості належної йому частки, а саме 1/2 частини вказаних грошових коштів.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2020 накладено арешт на автотранспортний засіб марки Mitsubishi, модель ASX, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см, зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2020 прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2020 по справі призначено автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2021 поновлено провадження по справі для вирішення питання про проведення автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2021 по справі призначено автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2022 поновлено провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.05.2023 по справі призначено автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2023 поновлено провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 25.09.2024 викликано для допиту у судовому засіданні судових експертів Одеського Науково-дослідницького інституту судових експертиз ОСОБА_3 та Макарова Андрія для роз`яснення висновку № 23-2868 від 27 липня 2023 року.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2025 по справі призначено додаткову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2025 заяву представника ОСОБА_2 адвоката Марінова А.А. про відвід головуючому судді направлено для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку встановленому частиною 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 20.10.2025 заяву представника ОСОБА_2 адвоката Марінова А.А. про відвід головуючому судді Смокіній Г.І. залишено без задоволення.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Орловський Б.М. уточнені первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній та уточненій заявах, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі. Додатково пояснив, що період з 10.12.2015 по 08.04.2016 стосується спільного проживання подружжя і ведення спільного сімейного господарства. Заяви на видачу, надані ОСОБА_2 , стосуються періоду спільного проживання сторін. Останній не довів, що після припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства та розірвання шлюбу у ОСОБА_1 залишилися будь-які спільні кошти. Усі кошти були витрачені під час сімейних відносин на різні сімейні потреби, виховання та розвиток малолітньої дитини, вирішення проблем самого ОСОБА_2 і т.д., жодних грошових коштів як спільного майна подружжя в неї не залишилось. Усі витрати подружжя погоджували разом. Строк позовної давності позивачкою не пропущено, оскільки шлюб подружжя розірвано на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.10.2017, позов до суду подано у межах трирічного строку 02.06.2020. Натомість ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності, оскільки зустрічні вимоги стосуються періоду 2015-2016 р.р. та стосуються цільового витрачання коштів, а не поділу спільного майна. У наданих ОСОБА_2 заявах на видачу готівки містяться багато неточностей та недоліків, що не дозволяють їх оцінювати як належні та допустимі докази. Загальна сума коштів становить 24225 дол. США, а не 32595 дол. США, у більшості заяв відсутній підпис отримувача, у деяких відсутній номер, тощо. Просить стягнути з відповідача компенсацію 1/2 частини автомобілю, що становить 207850 грн від експертної оцінки, інфляційні нарахування у сумі 15831,68 грн, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову та витрати на проведення експертизи. У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Раніше позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні дала пояснення, згідно яким проти задоволення зустрічного позову заперечує у повному обсязі, надати докази того, на що витрачались сімейні кошти у зв`язку зі спливом часу можливості не має, на кожну покупку на той час мала чек та звітувала перед чоловіком та щодо кожної покупки радилась із ним. Спільне проживання припинили у серпні 2016 року. До цього жили у її батьків, мали спільний бюджет, підтримували сімейні стосунки як подружжя, відпочивали разом, їздили лікувати спільну дитину. Усі кошти витрачалися на потреби сім`ї.

Згідно відповіді ОСОБА_1 на відзив від 04.09.2020, шлюб сторін було розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.08.2017, яке набрало законної сили після його перегляду Апеляційним судом Одеської області 17.10.2017, тому строк звернення до суду позивачкою не пропущений. Доказів наявності будь-якої домовленості сторін щодо спільного майна не надано. Після розірвання шлюбу відповідач самостійно користувався майном. 22.08.2018 автомобіль було оголошено у розшук у зв`язку з наявністю заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, який було знайдено державним виконавцем 10.10.2018. Вказана обставина є доказом порушення права позивачки на користування спірним майном.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 11.11.2020, подружнє життя сторін не припинилося після квітня 2016, грошові кошти, які отримані у період 13.11.2015-15.04.2016, витрачалися у спільному сімейному житті або відповідачем особисто. У період з 01 по 10 червня 2016 сторони перебували на відпочинку у Туреччині в м. Белек. Під час відпочинку подружжя проживало в готелі вартістю понад 1800 доларів США, відповідач купляв дружині золоті прикраси та собі коштовні особисті речі, коштовну дублянку з норки. У період 13-14 липня 2016 подружжя їздило на консультацію та лікування зубів малолітньої доньки до м. Києва, у процесі поїздки також витрачались спільні грошові кошти на лікування дитини, харчування та проживання. Були інші особисті моменти спільного життя, за яких витрачалися грошові кошти. Жодних грошових коштів відповідача вона не викрадала та не присвоювала.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Марінов А.А. уточнені первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Додатково пояснив, що вимоги щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 16297,50 грн є необґрунтованими з огляду на те, що відсутнє рішення, яке набрало законної сили, про стягнення з нього боргу за результатами розгляду справи. Висновок експертів № 23-2868 від 27.07.2023 виконано не якісно та не повно, експертом не надано відповідь на питання, яка ринкова ціна спірного автомобіля з урахуванням шкоди, завданої ДТП від 17.06.2017. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2025 було призначено додаткову експертизу. 16.04.2025 від експерта надійшов рахунок на оплату вартості додаткової експертизи, який є незаконним, про що зазначено у запереченнях на рахунок експертної установи від 19.05.2025. Отже по справі не проведена належним чином експертиза та не встановлена точна вартість майна, яке підлягає поділу. Щодо припинення спільного проживання подружжя зазначив, що з квітня 2016 року сторони не мешкали разом, не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, тобто не жили однією родиною. Усі спільні дії після квітня 2016 року стосувалися спільної дитини, питань спільного автомобілю, знятих з рахунку коштів та іншого. З 13.11.2015 по 15.04.2016 ОСОБА_2 перебував за межами України, за вказаний період ОСОБА_1 зняла з рахунку ОСОБА_2 кошти у загальному розмірі 32595 дол. США. 19.04.2016 сторони припинили спільне проживання та ОСОБА_2 виїхав з місця мешкання батьків ОСОБА_1 . Спільний автомобіль він не приховував, сторони спільно користувалися майном для лікування дитини, в період закордонних рейсів ОСОБА_1 користувалася автомобілем необмежено, задоволення вимог щодо транспортного засобу можливе за доведеності обставин неможливості реалізації останньою свого права власності на спірний транспортний засіб. З огляду на те, що з моменту припинення шлюбних відносин до звернення до суду ОСОБА_1 не заявляла вимог про поділ майна, строк позовної давності нею пропущений. Щодо вимог зустрічного позову, ОСОБА_1 за період з 13.11.2015 по 15.04.2016 було знято з рахунку ОСОБА_2 на підставі довіреності грошові кошти у загальному розмірі 32595 дол. США, отриманих ним на виконання цивільно-правових договорів з іноземним роботодавцем. Спірні кошти остання використала на власний розсуд та не в інтересах сім`ї. Доказів значних витрат у вказаний період ОСОБА_1 не надано. Просив задовольнити вимоги про стягнення 1/2 знятих з рахунку ОСОБА_2 коштів у сумі, еквівалентній 16297, 50 дол. США відповідно до офіційного курсу НБУ, встановленому для відповідної валюти на день платежу, а також судовий збір та витрати на оплату експертизи. У задоволенні первісного позову просив відмовити.

Згідно із відзивом ОСОБА_2 від 25.08.2020, стороною відповідача визнається, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, виділ в натурі частки із спірного рухомого майна є неможливим. На момент припинення спільного ведення господарства, обсяг спільно нажитого майна складав спірний автомобіль та грошові кошти в іноземній валюті доларах США, отримані відповідачем на виконання цивільно-правових договорів з іноземним роботодавцем, предметом яких є надання певного результату праці за період з листопада 2015 по квітень 2016 року із зарахуванням коштів на рахунки ПАТ АБ «Південний» у цей період. Зважаючи на приховування та використання не в інтересах сім`ї позивачкою грошових коштів. За згодою сторін після припинення спільного мешкання спірний автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2 . На даний час майно наявне, не відчужене, не приховане або знищене в цілому або частково. Сторони у 2016, 2017, 2018 роках спільно користувалися спірним майном, жодних перешкод у користуванні позивачкою майном відповідачем не вчинялося та ніщо не перешкоджає залишити майно у спільній частковій власності. Відповідач заперечує проти присудження з нього грошової компенсації та не заперечує проти присудження грошової компенсації з позивачки та визнання за нею права власності на спірний автомобіль. Просить застосувати позовну давність через пропуск строків звернення до суду з моменту припинення спільного мешкання сторін в квітні 2016 року.

Згідно відповіді ОСОБА_2 на відзив від 02.12.2020, арешт на автомобіль накладено при виконанні рішення про стягнення аліментів та скасовано у зв`язку з належним виконанням обов`язку відповідача зі сплати аліментів. Відповідач не приховував спірний автомобіль, відкрито володів ним та в період закордонних рейсів позивачка користувалася вказаним автомобілем необмежено. Щодо строку припинення спільного ведення господарства зазначив, що при неодноразовому зверненні до суду позивачка у позовній заяві вказувала, що з квітня 2016 року вони припинили ведення сумісного господарства та почали мешкати окремо, про що зазначено у судових рішеннях. Щодо знятих позивачкою коштів з рахунку відповідача зазначає, що доказів значних витрат у вказаний період позивачкою не надано.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 19.02.2024, після середини квітня 2016 року подружжя припинило ведення спільного господарства, а стосунки розірвали на початку квітня 2016 року по телефону, оскільки ОСОБА_2 перебував поза межами України. Після квітня 2016 року подружжя ніколи не мешкало разом, не вело спільного господарства, не мало спільного бюджету, тобто не жили однією родиною. Фото спільного відпочинку сторін з акаунта позивачки не може бути належним доказом у справі з огляду на можливість його редагування. Крім того, згідно із судовою практикою, факт спільного відпочинку сам по собі не свідчить про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Після квітня 2016 року вони зустрічались виключно по справам дитини, питань відносно автомобіля, знятих з рахунку грошей та іншого. Факт добровільного розподілу спільного майна підтверджується ОСОБА_1 у позові про розірвання шлюбу до Овідіопольського районного суду Одеської області. Протягом чотирьох років ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо спірного транспортного засобу та на момент припинення спільного мешкання майнових спорів між ними не було. Остання не довела, коли та за яких підстав порушено її право як співвласника транспортного засобу, а отже пропустила встановлені діючим законодавством строки позовної давності. Не згоден також із експертною оцінкою вказаного автомобіля з огляду на те, що експертом не взято до уваги матеріали справи, що стосуються пошкодження автомобіля в результаті ДТП 17.06.2017.

У судовому засіданні експерти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що для оцінки транспортного засобу вони виходять з фактичного технічного стану автомобіля. Усі матеріали справи було враховано під час дослідження, однак які саме матеріали були у справі на момент його проведення не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

20.02.2014 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 20.02.2014 Відділом державної реєстрації цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 253 (т. 1 а.с. 17).

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 03.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 344 (т. 1 а.с. 18).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.08.2017 № 509/328/17 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_7 ». Доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на вихованні матері. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердому грошовому еквіваленті в розмірі 5000 грн щомісячно, на користь ОСОБА_8 на утримання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 30.01.2017 та до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_8 , до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років одноразово у розмірі 10000 грн, а саме за час з 30.01.2017 по 25.05.2017 (т. 1 а.с. 19).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 № 509/328/17 рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.08.2017 змінено в частині прізвища та визначення розміру аліментів на утримання дитини. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_9 ». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 13500 грн щомісячно, починаючи з 16.02.2017 та до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . В решті рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 21).

Постановою Верховного суду від 16.08.2018 № 509/328/17 рішення апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017 залишено без змін (т. 1 а.с. 25).

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевченко В.І. від 22.08.2018 по ВП № 56152048 оголошено розшук транспортний засіб, а саме: автотранспортний засіб MITSUBISHI, д/з НОМЕР_1 , модель ASХ, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1798, дата реєстрації 25.02.2015, автотранспортний засіб RENAULT SANDERO, д/з НОМЕР_6 , 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598, дата реєстрації 15.08.2012, що належить боржнику ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 28).

Згідно заяв про видачу готівки та інформації банку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 у АТ «Південний» за період з 11.12.2015 по 08.04.2016 ОСОБА_1 отримано грошові кошти: 10.11.2015 800 дол. США, 11.12.2015 - 800 дол. США, 14.12.2015 800 дол. США, 15.12.2015 800 дол. США, 16.12.2015 - 470 дол. США, 29.12.2015 - 500 дол. США, 30.12.2015 800 дол. США, 05.01.2016 - 800 дол. США, 06.01.2016 - 800 дол. США, 11.01.2016 - 850 дол. США, 12.01.2016 800 дол. США, 13.01.2016 - 800 дол. США, 14.01.2016 - 800 дол. США, 15.01.2016 100 дол. США, 01.02.2016 - 500 дол. США, 02.02.2016 - 750 дол. США, 04.02.2016 - 750 дол. США, 08.02.2016 - 750 дол. США, 09.02.2016 - 750 дол. США, 10.02.2016 - 750 дол. США, 11.02.2016 - 750 дол. США, 12.02.2016 - 750 дол. США, 15.02.2016 - 750 дол. США, 16.02.2016 - 365 дол. США, 01.03.2016 - 700 дол. США, 04.03.2016 - 700 дол. США, 10.03.2016 - 700 дол. США, 11.03.2016 - 1000 дол. США, 12.03.2016 - 1900 дол. США, 15.03.2016 - 1680 дол. США, 01.04.2016 1900 дол. США, 04.04.216 1900 дол. США, 05.04.2016 - 1900 дол. США, 08.04.2016 - 1530 дол. США (т. 1 а.с. 111-147).

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 04.04.2017, ОСОБА_2 перебував за межам України у період з 13.11.2015 по 15.04.216 (т. 1 а.с. 151).

Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 31/15-122аз від 15.05.2020 станом на 14.05.2020 року в ВРЕР № 1 м. Одеси 25.02.2015 автомобіль MITSUBISHI ASХ, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1798 см куб. був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 870055, виданої ТОВ «АДІС-АВТО» 24.02.2015 та Вантажної митної декларації (ВМД) № 125130014/14/486690, виданої Київською регіональною митницею 10.12.2014. 10.12.2019 в територіальному сервісному центрі № 5144 РСЦ МВС в Одеській області у зв`язку зі змінами анкетних даних власника вказаний автомобіль перереєстрований на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 11).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , автомобіль MITSUBISHI ASХ, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1798 см куб, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 10.12.2019, перша реєстрація 25.02.2015 (т. 2 а.с. 189).

Відповідно до висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ від 27.07.2023 № 23-2868 судової транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ, ринкова вартість КТЗ Mitsubishi ASX, НОМЕР_1 станом на момент проведення огляду (19.07.2023) складає 415 700, 32 грн. Ринкова вартість КТЗ Mitsubishi ASX, р.н. НОМЕР_1 станом на момент проведення огляду (з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП від 17.06.2017) складає 415700,32 грн (т. 2 а.с. 182-201).

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вислухавши позивачку, представників сторін, експертів, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У постанові від 26 березня 2021 року № № 414/277/17 Верховний Суд зазначив, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Врахувавши презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу, та відсутність достатніх, належних та допустимих доказів її спростування, суди правильно виходили з того, що все майно, набуте сторонами за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Сторонами визнано факт того, що автомобіль MITSUBISHI, модель ASХ, 2014 року випуску, придбаний у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, що є обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає додаткового доказування.

Разом із цим, сторони не дійшли згоди щодо дійсної вартості спірного майна.

Згідно висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ від 27.07.2023 № 23-2868 судової транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ, ринкова вартість КТЗ Mitsubishi ASX, р.н. НОМЕР_1 станом на момент проведення огляду (19.07.2023) складає 415 700, 32 грн. Ринкова вартість КТЗ Mitsubishi ASX, р.н. НОМЕР_1 станом на момент проведення огляду (з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП від 17.06.2017) складає 415700,32 грн.

Не погодившись із вказаним висновком, відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи, яке було задоволено ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2025.

17.04.2025 до суду надійшло клопотання експерта про оплату вартості експертизи, про що листом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.05.2025 повідомлено відповідача та його представника.

19.05.2025 до суду надійшли заперечення відповідача на рахунок експертної установи, рахунок експерта не сплачено, у зв`язку із чим ухвалу суду про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи залишено без виконання.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про судову експертизу», проведення експертних досліджень здійснюється за рахунок замовника.

З огляду на те, що оплата за проведення додаткової експертизи, яка призначена за клопотанням ОСОБА_2 , не була здійснена останнім та ухвала суду залишена без виконання, суд виходить з вартості автомобіля, визначеної у висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ від 27.07.2023 № 23-2868, яка згідно поясненням експертів визначена, виходячи з фактичного технічного стану автомобіля на момент дослідження.

Виходячи з викладеного, з огляду на неподільність об`єкту права спільної сумісної власності, який зареєстровано за ОСОБА_2 та фактично перебуває у володінні останнього, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація 1/2 частини вартості спірного автомобіля, а саме 207850,16 грн.

Підстав для задоволення вимоги про залишення за ОСОБА_2 права приватної власності на транспортний засіб марки MITSUBISHI, модель ASX, 2014 року випуску, номерний знак - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1798 куб. см з огляду на реєстрацію права власності на вказаний автомобіль за відповідачем немає.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов?язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отриманні компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанова ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15).

З огляду на відсутність будь-якого грошового зобов`язання відповідача станом на день розгляду справи, відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат.

Приймаючи до уваги, що шлюб сторін розірвано рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.10.2017, до суду ОСОБА_1 звернулася 02.06.2020, тому строк звернення до суду ОСОБА_1 не пропущено.

Щодо зустрічних вимог ОСОБА_2 суд виходить з такого.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення 1/2 частини грошових коштів, знятих з рахунку ОСОБА_2 у період з 13.11.2015 по 15.04.2016, останній посилається на те, що вказані кошти отримані ОСОБА_1 та витрачені нею на власний розсуд не на потреби сім`ї, оскільки з 19.04.2026 вони припинили спільне проживання, доказів того, що вказані суми витрачені нею в інтересах сім`ї, не надано.

Разом із цим, згідно із висновком, викладеним у постанові КЦС ВС від 6 березня 2024 року у справі № 209/1815/22, презюмується, що і придбання, і витрачання коштів у період спільного проживання здійснюється в інтересах сім`ї. Тому саме сторона, яка це заперечує, повинна доводити протилежне.

Таким чином, презюмується, що отримані ОСОБА_1 у період сумісного проживання сторін кошти було витрачено на потреби сім`ї, протилежне ОСОБА_2 як особою, яка це заперечує, не доведено.

Крім того, сторонами не доведено належними та допустимими доказами дату фактичного припинення спільного проживання сторін.

Так, ОСОБА_1 посилається на те, що сторони припинили шлюбні стосунки у серпні 2016 року, відповідач вказує дату - 19.04.2016, разом із цим жодна зі сторін не надала доказів на підтвердження вказаних обставин.

Зазначення у судових рішеннях про припинення шлюбних відносин з квітня 2016 є викладенням мотивів звернення позивачки до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та не є обставиною, встановленою судовим рішенням, у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

За таких обставин, здійснивши аналіз наданих суду доказів, суд дійшов висновку, що отримані ОСОБА_1 кошти з рахунку ОСОБА_2 витрачені у період сумісного проживання сторін на потреби сім`ї, що відповідачем не спростовано, а тому у задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на задоволення вимоги про стягнення компенсації 1/2 вартості автомобіля у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання первісного позову в сумі 840,80 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн, всього 1261,20 грн, а також витрати за проведення експертизи у сумі 6022,21 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 77-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію 1/2 частки вартості автотранспортного засобу MITSUBISHI, модель ASХ, 2014 року випуску, номерний знак - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 1798 куб. см у розмірі 207850,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судовий збір у розмірі 1261,20 грн та витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 6022,21 грн.

В решті позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна