Справа № 346/2294/25
Номер провадження №2/351/721/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2025 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі
головуючого судді Мартинюка В.І.,
з участю секретаря судового засідання Григоращук В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Стислий виклад позицій учасників справи.
До суду 17.06.2025 надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування поданого позову ТзОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» зазначено про те, що 17 квітня 2024 року між ТОВ ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1238043 від 17.04.2024.
Даний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Відповідно до Договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 340 днів з 17.04.2024. Дата повернення кредиту 23.03.2025. Денна процентна ставка становить 1,95%.
Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» та ТОВ ФК «Незалежні Фінанси» укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 1238043 від 17.04.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп».
ТОВ ФК «Незалежні Фінанси» свої зобов`язання за кредитними Договорами виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 у розмірі 4 000,00 грн.
Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договорами не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 04.09.2024 становить 22 700,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 11 520,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 880,00 грн - сума заборгованості за комісією та 6 300,00 грн - сума заборгованості за пенею (штрафами).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 22 700,00 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі та участі позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку провести заочний розгляд справи.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що 17 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1238043 (а.с. 32-46).
Згідно з п. 1.2- 1.5 кредитного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 гривень строком на 340 днів за умови виконання позичальником графіку платежів. Датою надання кредиту є 17.04.2024, датою погашення кредиту є 23.03.2025. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 26 507,20 грн. Денна процентна ставка складає 1,95% . Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 136 471,69% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 30 507,20 грн.
Із п.п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 п. 1.5 Договору вбачається, що комісія за надання кредиту становить 920,00 грн, яка нараховується за ставкою 23,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 511,00% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 876,00% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду. Нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 25 587,20 грн.
У відповідності до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються клієнту безготівково на рахунок з використання карти № НОМЕР_1 .
Кредитний договір № 1238043 підписаний відповідачем 17.04.2024 шляхом введення одноразового ідентифікатора 584051.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі та 17.04.2024 перерахував грошові кошти в сумі 4 000,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18.03.2025 № 8359 про успішне перерахування коштів згідно договору № 1238043 (а.с. 15) та відомістю про щоденні нарахування та погашення за Договором № 1238043, складеною ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» (а.с. 21-23).
04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 1238043 від 17.04.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» (а.с. 105-121).
Згідно з п.п. 1.1 р. 1 Договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.
Відповідно до п.п. 2.1.3 р. 2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги.
Факт прийому-передачі документі фіксується сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі документів за формою, погодженою сторонами (п. 2.2 Договору факторингу).
Відповідно до Витягу з Акту приймання-передачі прав № 1 від 04.09.2024 до Договору факторингу № 04092024 від 04.09.2024 (а.с. 31), ТОВ ««ФК «Ел. Ен. Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 22 700,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 520,00 грн - сума заборгованості по процентах за користування кредитом; 880,00 грн - сума заборгованості за комісією, 6 300,00 грн - сума заборгованості за неустойкою.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1238043.
Підписанням кредитного Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки та комісійних платежів, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.
Договір підписаний сторонами із застосуванням електронного підпису.
За кредитним Договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18.03.2025 № 8359 про успішне перерахування коштів згідно договору № 1238043 та відомістю про щоденні нарахування та погашення за Договором № 1238043, складеною ТОВ «ФК «Незалежні фінанси».
Відомостей про погашення ОСОБА_1 утвореної за кредитним договором № 1238043 заборгованості матеріали справи не містять.
У подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп».
Надана відомість про щоденні нарахування та погашення за Договором № 1238043 підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.
Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що надана відомість про щоденні нарахування та погашення є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України.
При цьому, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором.
Отже, ОСОБА_1 у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування ними, а тому з останнього у порядку переуступки права вимоги на користь ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» слід стягнути утворену заборгованість за кредитним договором № 1238043 від 17.04.2024 у загальному розмірі 16 400,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 520,00 грн - сума заборгованості по процентах за користування кредитом; 880,00 грн - сума заборгованості за комісією.
Щодо нарахування неустойки.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. У подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка їй не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 1238043 від 17.04.2024 у сумі 16 400,00 грн, з яких: 4 000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 11 520,00 грн заборгованість за процентами та 880,00 грн заборгованість за комісією.
Розподіл судових витрат у справі.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025, укладений між позивачем та адвокатом Середницьким Є.В. (а.с. 68-71);акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 012-25 від 03.03.2025 (а.с. 63-67); детальний опис робіт, виконаних адвокатом Середницьким Є.В. на виконання умов договору про надання правової допомоги № № 012-25 від 03.03.2025 (а.с. 72-76); додаток до Договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 (а.с. 77-79)
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 383 від 06.05.2025 (а.с. 13).
Оскільки позов ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ. ЕН. ГРУП»до ОСОБА_1 задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 750,10 грн із розрахунку 16 400,00 грн х 2 422,40 грн / 22 700,00 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 12.12.2025.
Суддя Василь МАРТИНЮК