Справа № 465/528/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/45/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2023 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц,

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29.09.2014 у справі № 465/528/14-ц.

На обґрунтування заяви покликався на те, що підстави для застосування тимчасових заходів у праві обмеження у праві виїзду за кордон України відпали, оскільки виконавче провадження ВП № 42023803 закінчено, відомості щодо такого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні. Окрім цього відомостей про внесення ОСОБА_1 до реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП №4202380 немає.З огляду на вказане просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.12.2023 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29.09.2014 по справі №465/528/14-ц відмовлено.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі однією з підстав відмови у скасуванні тимчасового обмеження у виїзді боржника за кордон, було на думку суду першої інстанції, що на виконанні у перебуває на виконанні інше зведене виконавче провадження № 57867761 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави в кількості 8(вісім) виконавчих проваджень на загальну суму 854 951,10 гривень та 34 029,95 доларів США, що підтверджується відповіддю Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.12.2023 №121075. Проте така позиція суду першої інстанції, щодо аргументування відмови у скасуванні тимчасового обмеження у виїзді боржника за кордон, на думку апелянта є незаконною, оскільки згідно резолютивної частини ухвали Франківського районного суду від 29.09.2014 по справі № 465/528/14-ц, ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання по зведеному виконавчому провадженні ВП №42023803, а не будь- яких інших виконавчих проваджень. Також підставою для встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , згідно ухвали Франківського районного суду від 29.09.2014 по справі № 465/528/14-ц, були підстави, що боржник на виклики державного виконавця не з`являється. Майна в рахунок погашення заборгованості згідно відповідей із органів не виявлено, на яке можна було державному виконавцеві провести стягнення. Проте вказані обставини не відповідають дійсності. Так на момент звернення виконавчої служби до суду з заявою про встановлення боржнику тимчасового обмеження, виконавчою службою не вжито належних заходів, щодо встановлення переліку нерухомого майна боржника, і не взято до уваги, що у власності ОСОБА_1 перебувають земельні ділянки та ряд іншої нерухомості, грошей від реалізації якої більш ніж достатньо, для погашення заборгованості. Про таке нерухоме майно ОСОБА_1 повідомила орган виконавчої служби, долучала документи, що підтверджують право власності на таке майно і просила звернути на нього стягнення. Копії відповідних документів ОСОБА_1 надавала в суді першої інстанції. Проте суд першої інстанції не взяв до уваги цього факту і в оскаржуваній ухвалі вказав протилежні висновки, що боржник та її представники не надали суду відомості, щодо вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , накладене ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.09.2014 у справі № 465/528/14-ц.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, від АТ «Райффайзен Банк» надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, тому неявка учасників, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що на виконанні Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало зведене виконавче провадження № 42023803 про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави на загальну суму 13 082 459,27 грн.

Ухвалою Франківського районного суду від 29.09.2014 у справі № 465/528/14-ц задоволено подання державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання по зведеному виконавчому провадженні ВП №42023803 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь юридичних, фізичних осіб та держави на загальну суму 13 082 459,27 грн, що перебуває у Франківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на виконанні.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

При цьому, саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Разом з тим, суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга № 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Колегія суддів наголошує, що застосоване ухвалою Франківського районного суду від 29.09.2014 обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України повинно мати тимчасовий характер, проте триває більше десяти років.

У даному випадку обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України були застосовані за поданням державного виконавця у межах зведеного виконавчого провадження ВП №42023803, однак відповідно до відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові № 43731 від 12.05.2025 за даними АСВП зведене виконавче провадження № 42023803 завершено ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області. Крім цього, повідомлено, що згідно наявних даних АСВП на день надання відповіді виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб на виконанні не перебувають.

Відомостей про відкрите зведене виконавче провадження № 42023803 матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції наведених обставин не врахував, не надав належної правової оцінки доводам заявника щодо необґрунтованості обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, внаслідок чого суд дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладеного ухвалою Франківського районного суду від 29.09.2014 по справі №465/528/14-ц.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Франківського районного суду від 29 вересня 2014 року по справі №465/528/14-ц.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 12.12.2025

Головуючий

Судді