Справа № 289/2004/25
Номер провадження 2-о/289/100/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі: секретаря судового засідання Василенко О.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованих осіб - Радомишльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2010 року до 12.10.2025.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з листопада 2010 року проживала разом з ОСОБА_2 як дружина та чоловік, шлюб між ними зареєстрований не був. Вони мали спільні витрати, вели спільний бюджет, здійснювали купівлю побутового майна для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. За час проживання разом в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані факти можуть підтвердити свідки, які проживали по сусідству.

В зв'язку з повномасштабним вторгненням на територію України ОСОБА_2 став військовослужбовцем та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 14.10.2025 заявниці було направлено сповіщення про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 12.10.2025, виконуючи бойове завдання зник безвісти.

15.10.2025 заявниця звернулася до поліції з заявою про зникнення ОСОБА_2 , яка була внесена до ЄРДР. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували свій шлюб, заявниця не може в повному обсязі реалізувати свої права, як дружина зниклого безвісти.

Ухвалою судді від 04.11.2025 відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання, яке було відкладене в зв`язку з неявкою учасників судового процесу на 09.12.2025.

В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву з викладених вище підстав та просила її задовольнити. Також повідомила, що батьки ОСОБА_2 померли, просить долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть його матері ОСОБА_4 (а.с.32), батько помер ще в 90-ті роки, а інших близьких родичів він не має. Зазначила, що вона разом із ОСОБА_2 виховували спільну дитину - сина ОСОБА_5 , який має вади здоров`я та за яким вона здійснює догляд. Заяву про встановлення факту її проживання з ОСОБА_2 подала до суду з метою отримання пільг в установленому законодавством порядку.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, заяв чи клопотань до суду не надіслали, свою позицію щодо заяви ОСОБА_1 суду не повідомили.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням заявника свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона являється сусідкою ОСОБА_1 , заявниця та ОСОБА_2 проживали разом як одна сім`я більше 10 років, вели спільне господарство, мають спільну дитину. Повідомила, що їй відомо, що батьки ОСОБА_7 давно померли, вони проживають в одному селі і тому свідку відомі ці обставини. Також свідок повідомила, що у ОСОБА_2 була перша дружина ще в 90-ті роки, щодо наявності в нього дітей від того шлюбу - свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що проживає по сусідству з заявницею з 2010 року, йому відомо, що ОСОБА_2 призвали в армію і він зник безвісти. Також зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю з 2010 року, вели спільне господарство, виховували спільну дитину 13 років, яку доглядала ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 заробляв гроші на утримання сім`ї. Батьки ОСОБА_2 померли. Йому особисто відомо ці обставини, так як він з ОСОБА_2 мали добрі сусідські відносини, допомагали один одному при потребі, спілкувалися між собою.

Заслухавши доводи заявниці ОСОБА_1 , показання допитаних в судовому засіданні свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У справі, яка є предметом перегляду, заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу. Заявлені вимоги, пов`язані з ініціюванням питання надання пільг в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.08.2018 по справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283 цс 18).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

Родини військовослужбовців, які зникли безвісти, мають право на певні пільги та виплати, основні положення яких регулює Закон України № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 просить встановити факт її проживання з військовослужбовцем ОСОБА_2 , який має статус безвісти зниклого, однією сімє`ю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, це необхідно ОСОБА_10 для можливості комунікувати з органами військового управління, подавати заяви щодо розшуку ОСОБА_2 , а також ініціювати питання виплати грошових коштів, а саме оформлення соціальних виплат, пільг як член сім`ї особи, що зникла безвісти.

З досліджених у судовому засіданні доказів та показів свідків суд установив, що ОСОБА_1 перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , з яким вони спільно проживали з 2010 року в АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклувались один про одного, виховували спільного сина ОСОБА_3 , 2012 року народження (а.с.8), вели спільне господарство, що підтверджується наданими під присягою в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які являються сусідами заявниці, а також довідками Котівського старостинського округу Радомишльської міської ради №171 від 23.07.2025 та №209 від 23.10.2025 (а.с.13,14). Зазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Сповіщенням №330 від14.10.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що її цивільний чоловік молодший сержант ОСОБА_2 зник безвісти 12.10.2025 під час виконання бойового завдання, це сповіщення є підставою для подання документів для надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с.9).

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.07.2007 було розірвано зареєстрований 10.03.2005 Котівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.15).

Згідно відомостей з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» встановлено, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21.11.2024, ухваленого у справі №289/1803/14-ц, ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно дитини - дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із змісту цього рішення вбачається, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.03.2002 був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (а.с.38-39), а в подальшому рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.02.2015 у справі №275/69/15-ц ОСОБА_13 було усиновлено іншою особою, змінено відповідно прізвище дитини. Дане рішення набрало законної сили 10.03.2015, що вбачається із наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень даних.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявниці необхідно для отримання встановлених законодавством України пільг та виплат, на яке має право сім`я військовослужбовця, зниклого безвісти та/або вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства України, як законного члена сім`ї.

Враховуючи наведене вище суд уважає, що зібраними у справі письмовими доказами, показами свідків, підтверджується, що заявник постійно проживала починаючи з 2010 року по 2025 рік однією сім`єю без укладення шлюбу з ОСОБА_2 , вели з ним спільне господарство, мали спільний побут, виховували спільного сина, встановлення факту має для заявника юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право, при цьому чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258-259, 263-265, 268, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Радомишльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання в період часу з 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зник безвісти 12.10.2025 під час виконання бойового завдання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія СІРЕНКО