Справа № 953/9416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження, в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу позивач та відповідач мають дитину. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку відповідно до ст. 180 СК України утримувати дитину.

14.10.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якому вона просила задовольнити позовні вимоги. Вказує, що стан здоров`я дитини потребує лікування, додаткових занять, на підтвердження чого надала копії медичних документів. Відповідачу відомо про стан здоров`я позивачки, а саме, про перенесене оперативне втручання та лікування, тобто стан здоров`я позивачки теж не можна визнати задовільним. При цьому весь комплекс лікування, на яке вказує відповідач, є таким, що надається категорії осіб, до якої він відноситься, за рахунок держави і можливий до проходження в місті Харкові. Твердження відповідача щодо отримання позивачкою суми в розмірі 5 097 986,79 грн не має жодного підтвердження. При цьому, звернення позивачки за отриманням виплат в той час, коли судове рішення про розірвання шлюбу, вже набуло чинності не може розцінюватися, як порушення закону, оскільки, позивачка є матір`ю малолітньої дитини, яка є законним представником малолітньої дитини та отримувачем грошового забезпечення і, відповідно, має право на отримання зазначених виплат на користь дитини.

Виклад позиції відповідача

Від представника відповідача 08.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в кому просить частково задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 вересня 2025 року і до повноліття дитини.

Відзив на позов мотивовано тим, що внаслідок тривалого перебування у російському полоні відповідач зазнав серйозних пошкоджень і каліцтв, а тому змушений витрачати значні кошти на відновлення та реабілітацію. На сьогоднішній день, відповідач потребує психологічної, фізіотерапевтичної реабілітації, а також операції по артроскопії меніску, яка є дороговартісною та реабілітації після проведення операції. У даному випадку стан здоров`я відповідача є поважною причиною для зменшення розміру аліментів, оскільки це обставина, що істотно впливає на матеріальне становище платника аліментів. Позивачка не надає жодних підтверджуючих доказів розміру витрат на дитину, тому ці обставини не можуть вважатися доведеними. Також вказує, що аліменти повинні бути призначені судом з дати звернення позивачки до суду 08.09.2025.

20.10.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких визнає позов в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 вересня 2025 року. Відповідач вказує, що позивач ухиляється від надання повної та достовірної інформації про свій майновий стан. Відповідач отримує менший розмір грошового забезпечення, ніж позивачка. Не всі медичні послуги можуть бути надані відповідачу за рахунок державного бюджету, що підтверджується поданими разом з відзивом документами, які частково були видані приватними медичними закладами. Відповідач повернувся з полону 14.06.2025, і з цього часу позивачка до відповідача щодо сплати коштів на утримання дитини не зверталась, а тому аліменти підлягають стягненню з моменту звернення до суду з позовом.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 12.09.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначив перше судове засідання на 16.10.2025.

16.10.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю підготувати заперечення на відповідь на відзив. Судове засідання було відкладено до 13.11.2025.

У судове засідання 13.11.2025 з`явилася позивачка, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення.

13.11.2025 від позивачки до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просила зменшити розмір стягнення аліментів з 1/3 на 1/4.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Перше судове засідання у справі було призначено на 16.10.2025, позивачка подала заяву 13.11.2025, клопотання про поновлення строку для звернення із заявою не заявила.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд, ураховуючи, що позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог після строку встановленого законом (п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України) і не заявила клопотання про поновлення відповідного строку, указана заява підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

У судове засідання 04.12.2025 з`явились позивачка та представник відповідача. Учасники справи надали усні пояснення. Позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що в червні 2025 року спілкувалась з відповідачем з приводу його обов`язку сплачувати аліменти, однак останній такий обов`язок не виконував. Представник відповідача вказав, що відповідач визнає позовні вимоги в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 вересня 2025 року і до повноліття дитини. Вказав, що має враховуватись майновий стан сторін.

У зв`язку з технічними роботами завершити фіксування судового процесу та забезпечити участь представника у режимі відеоконференції виявилось неможливим, у зв`язку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву до 05.12.2025 на 11:00 год.

04.12.2025 від позивачки, а 05.12.2025 від представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

У судове засідання 05.12.2025 учасники справи не з`явились.

Суд, ураховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, заяви учасників справи про розгляд справи без їх участі, те, що вони виклали свої позиції у судовому засіданні 04.12.2025, дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом

25.09.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_5 ) уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.09.2020 серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 16.02.2021 складено відповідний актовий запис № 437. Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

27.11.2023 Київський районний суд м. Харкова заочним рішенням розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 3120

ОСОБА_1 зареєстрована разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова та довідкою від 21.08.2025 № 3205 про склад сім`ї.

Відповідно до довідки Служби безпеки України від 27.06.2025 № 34/Б-1938д ОСОБА_2 у період з 01.03.2022 до 14.06.2025 перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. У матеріалах справи наявні копії заяв ОСОБА_1 до командира військової частини про виплату частки грошового забезпечення чоловіка ОСОБА_2 з дня набуття права виплати частки грошового забезпечення.

Згідно з довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 від 25.06.2025 № 2347 за період з лютого 2022 до червня 2025 до видачі нараховано 5 097 986,79 грн.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 № 9.16853 повний діагноз: набута вправима пупкова грижа з вираженим больовим синдромом.

Згідно з довідкою Благодійної організації "Благодійний фонд антошка" № 6 від 25.09.2025 ОСОБА_1 сплачує 1 7950 грн щомісячно.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 1778 особа перенесене оперативне втручання ( ОСОБА_6 , папілярна форма, стадія 1, пройшла лікування). Згідно з висновок ВЛК, з діагнозом: рак щитоподібної залози, гіпотиреоз післяопераційний середньої тяжкості, частково компенсований, медикаментозний.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Між сторонам існували сімейні правовідносини. Шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін є спільний син, який проживає з матір`ю. Спір у справі стосується розміру аліментів, які має сплачувати батько.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до частини третьої якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд встановив, що дитина проживає з матір`ю (позивачкою). Указана обставина не заперечувалась учасниками справи.

Також суд встановив, що відповідач перебував у полоні та наразі проходить лікування. При цьому позивачка також має захворювання. Наведені обставини підтверджуються наданою позивачкою та відповідачем медичною документацією. Тому суд враховує, що стан здоров`я обох сторін.

Крім того, суд враховує надані позивачкою документи щодо благодійних внесків благодійній організації стосовно забезпечення розвитку (інтересів) дитини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка отримувала виплати (частку грошового забезпечення чоловіка ОСОБА_2 ), однак вказана обставина не може бути вирішальною в контексті врахування матеріального становища з огляду на те, що ч. 1 ст. 182 СК України вказує на необхідність врахування майнового стану саме платника аліментів.

Водночас суд, враховуючи дані щодо відповідача стосовно необхідності лікування (реабілітації) частково приймає його доводи стосовно визначення меншого розміру аліментів. При цьому суд також враховує відомості щодо стану здоров`я позивачки та дитини при визначені розміру аліментів.

Суд враховує, що згідно з ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Такий же розмір аліментів на одну дитину законодавець визначив і у п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Тобто законодавцем визначено гарантовану частку аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд, ураховуючи конкретні обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що у даному випадку позовні вимоги є обґрунтованими в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, що є визначеним державою розміром, а тому позовні вимоги в частині визначення розміру частки підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У вказаній частині суд частково враховує доводи позивачки та відповідача.

Водночас суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на отримання позивачкою виплата під час перебування відповідача в полоні, оскільки такі є гарантоване державою забезпечення передбачене пунктом 6 статті 9 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (зі змінами) і отримання такої у визначений законом період не спростовує (відміняє) обов`язку батька зі сплати аліментів на утримання дитини. Доказів або доводів неправомірного отримання позивачкою вказаних виплат відповідачем не надано та не наведено.

Щодо момент стягнення

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Норма частини 2 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Постановою КЦС ВС від 18.05.2020 (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Позивачка у судовому засіданні 04.12.2025 повідомила, що у червні 2025 року мала розмову з відповідачам щодо його обов`язку сплачувати аліменти, але з того часу він такий не виконував.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не додано належних доказів в розумінні ст. 76, 77 ЦПК України того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому вважає, що підстави для застосування ч. 2 ст. 191 СК України відсутні. Відповідно, у вказані частині приймають доводи відповідача.

Враховуючи викладене, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, проживання дитини разом з позивачкою, доводи обох сторін з приводу істотних обставин у справі (їхнього стану здоров`я, стану здоров`я дитини, матеріальні витрати) та враховуючи якнайкращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом 08 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 та 142 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та часткове задоволення позову з відповідача стягуються судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 08 вересня 2025 і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позову відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

4. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 05.12.2025.

Учасники справи

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя Роман ВІТЮК