Справа № 464/5510/25
пр.№ 2/464/2436/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участі секретаря судового засідання Федак Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 464/5510/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

Адвокат Квак В.М., від імені та в інтересах позивача, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить:

визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м.;

визнати за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки для обслуговування будівель по АДРЕСА_2 , що складає 0,106 га (кадастровий номер :09:001:0104);

у власності відповідача залишити: ? частину будинку АДРЕСА_2 ; ? частину земельної ділянки, що складає 0.106 га, для обслуговування будівель по АДРЕСА_2 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1120 га по АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 14 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 20 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 29 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

09.10.2025 року учасниками справи подано спільну заяву про затвердження мирової угоди, зі змісту якої сторони підтверджують, що даною мировою угодою спір, який є предметом розгляду у справі № 464/5510/25 вирішено повністю. В порядку поділу майна подружжя в межах даної судової справи: до ОСОБА_1 переходять право власності на квартиру АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування будівель по АДРЕСА_2 , що складає 0,106 га (кадастровий номер :09:001:0104), до ОСОБА_2 переходять 1/2 частина будинку по АДРЕСА_2 , 1/2 частина земельної ділянки для обслуговування будівель по АДРЕСА_2 , що складає 0,106 га (кадастровий номер :09:001:0104), земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1120 га по АДРЕСА_2 . Протягом 5 днів з моменту затвердження мирової угоди ОСОБА_1 зобов`язана сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі еквівалентному 15000 доларів США.

Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року у задоволенні заяви сторін про затвердження мирової угоди відмовлено.

Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м.

Відповідач подав відзив на заяву про зменшення позовних вимог, яку визнав частково, просить визнати за позивачем право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м.., 1/3 вказаної кватири просить залишити за ним.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представники сторін подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, учасники справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 лютого 1998 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №335.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 08 серпня 2023 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Під час шлюбу учасниками справи набуто майно - квартира АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м..

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказані норми ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

В ході розгляду справи сторони не заперечували того факту, що вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відтак, в силу ч.2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не досягли згоди щодо порядку поділу майна, зокрема щодо укладення нотаріально посвідченого договору про поділ майна подружжя.

Враховуючи наведене вище, оскільки сторони не досягли згоди щодо порядку поділу майна, а квартира АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м. є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відтак відповідно до ст. 370 ЦК України, та ст.70 СК України, їх частки є рівними, а тому слід визнати право власності на 1/2 частину вказаної квартири за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу майна.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивачки слід стягнути 5 903,56 грн судового збору, сплаченого при поданні позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 113.3 кв. м з коморами в підвалі площами 8 кв.м та 12.3 кв.м.;

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5 903,56 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.12.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Суддя Галина ШАШУРІНА