ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1744/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/2158/25 Категорія: 304090200 Крива Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року, у складі судді Кривої Ю.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №2 від 31 березня 2021 року в розмірі 31 237,43 грн , сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень 00 копійок.

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що 31 березня 2021 року відповідачем, з використанням сервісу online-кредитування, подано Заявку на отримання кредиту. Дана заявка № 2 від 31 березня 2021 року знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному вебсайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Електронний підпис відповідачем накладено за допомогою одноразового ідентифікатора. Тобто, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2 від 31 березня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та 31 березня 2021 року відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300 грн.

Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

05 вересня 2022 року, згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором № 2 від 31 березня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 31237,43 грн, із яких: 7300 грн заборгованість за тілом кредиту; 23937,43 грн заборгованість за відсотками.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «ФК Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс», із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 2 від 31 березня 2021 року у сумі 31237 грн 43 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн, а всього 37 659 (тридцять сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 83 копійки.

Задовольняючи позов повністю, суд мотивував тим, що позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту, натомість відповідач доказів погашення заборгованості за кредитом не надав, взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, видачі кредитних коштів, наявності заборгованості відповідача перед позивачем та переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до нового кредитора.

Звертає увагу, що кредитний договір не містить будь-яких відомостей про його підписання сторонами із використанням засобів, визначених у ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір з використанням сайту https://cashberry.com.ua не міг бути укладений у зв`язку з відсутністю такої технічної можливості.

Скаржник зазначає, що позивачем не підтверджено жодними доказами, яким чином було надіслано одноразовий ідентифікатор для підпису кредитного договору.

Вважає недоведеним факт реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс», створення в цій системі особистого кабінету, отримання пропозиції та ознайомлення з нею, введення одноразового ідентифікатора для підписання договору.

Відповідач вказує, що до позовної заяви додано довідку ТОВ «Платежі онлайн» з інформацією про успішне проведення транзакції, тип транзакції і видачу кредиту, однак, на думку скаржника, не з`ясовано яку роль відіграє це товариство та який факт має довести ця довідка в даній справі.

Крім того, скаржник не погоджується з розміром заборгованості, нарахованої позивачем та стягнутої судом, оскільки строк кредитування згідно кредитного договору визначено до 30.04.2021, додаткових угод про пролонгацію договору між сторонами не підписано, отже у кредитодавця після спливу строку кредитування припинилось право нараховувати передбачені договором проценти, а тому вимоги про стягнення процентів за період після 10.03.2021 задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 зазначає, що сума визначена судом до стягнення є завищеною та не відповідає складності справи, предмет позову у якій є нескладним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Крім того, просить стягнути витрати на правничу допомогу за складання відзиву на апеляційну скаргу в сумі 9000 грн.

В обгрунтування відзиву адвокат зазначає, що кредитним договором між сторонами було погоджено, що в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Звертає увагу, що у випадку введення номеру мобільного телефону, який вказаний в кредитному договорі, в поле пошуку контактів у застосунку Вайбер через відповідний функціонал месенджера, то виводиться ім`я відповідача, що підтверджує належність номеру телефону вказаного в договорі ОСОБА_1 та є беззаперечним доказом отримання від товариства одноразового ідентифікатора і його використання скаржником.

Крім того позивач наголошує на тому, що без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну та паролю до особистого кабінету, внесення своїх персональних даних, номеру телефону, кредитний договір з додатками до нього не було б підписано.

Вважає, що в матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження факту надання позичальнику кредитних коштів у повному обсязі та на умовах, передбачених кредитним договором, чим спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність отримання коштів.

Стосовно незгоди скаржника з розміром нарахованих процентів за користування кредитним коштами, директор ТОВ «Діджи Фінанс» зазначає, що ОСОБА_1 не повернув суму позики у встановлений договором строк, а продовжував користуватися кредитним коштами, тому первісний кредитор здійснив нарахування процентів за ставкою 1,71% на день за весь час користування коштами, що, на думку позивача, відповідає вимогам ЦК України та умовам кредитного договору.

Звертає увагу, що позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за відсотками, який не спростовано відповідачем жодними доказами.

Також вважає, що на підтвердження отримання професійної правничої допомоги по справі було надані всі необхідні докази, які підтверджують співмірність та справедливість витрат з складністю справи, витраченим часом, обсягом та ціною позову, а тому такі витрати підлягають до задоволення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з скаржника на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Білецьким Б.М., за складання відзиву в сумі 9 000 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року не повністю відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закон).

Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 КПК України та ст. 79 КАС України.

За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», договір підписаний електронним підписом прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права».

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Положенням ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» (надалі товариство) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) 31.03.2021 укладено договір про надання споживчого кредиту №2, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Згідно з п. 1.2. Договору сума кредиту склала 7300 грн.

Пунктом 1.3. встановлено строк кредитування у 30 календарних днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим договором. Дата повернення кредиту зазначається у Графіку платежів/розрахунків, що є додатком №1 до договору.

Відповідно до Графіку платежів, термін платежу 30 днів, сума кредиту 7300 грн, проценти за користування кредитом 3744,9 грн, тобто 51,3% від суми кредиту.

Згідно з офертою розмір денної процентної ставки склав 1,71%.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процентна ставка нараховується: 1) в межах строку кредиту, передбаченого п.1.3. цього договору; 2) в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору із урахуванням програми лояльності (п.1.4 договору).

Нарахування процентів за цим договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п. 3.1. договору).

Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3. цього договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 цього договору (п. 4.1 договору).

Пунктом 9.1. Договору сторони погодили, що укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через вебсайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході його в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п.9.2. Договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту та паспорт споживчого кредитування, що надано позичальнику до укладення цього договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства https://cashberry.com.ua.

Сторони погодили, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним цифровим підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п.9.10 договору).

Колегія суддів не погоджується з твердженнями скаржника про недоведеність укладення договору, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2021 о 17:33:44 ОСОБА_1 заповнив на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» заяву позичальника № 2 від 31.03.2021 із зазначенням своїх даних щодо місця проживання, номеру мобільного телефону, паспортних даних, ідентифікаційного коду, сфери зайнятості, суми кредиту та номеру банківської карти НОМЕР_1 (а.с. 43).

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» надіслало, шляхом розміщення оферти в особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця, оферту про укладення договору на умовах вказаних в оферті із зазначенням даних позичальника, вказаних ним у заявці на отримання кредиту (а.с.48).

Заповнивши заяву про прийняття оферти в електронній формі та підписавши її електронним підписом, позичальник ОСОБА_1 погодився з умовами надання кредиту та отримав підтвердження про укладення договору № 2 від 31.03.2021 у формі електронного документа (а.с.49).

За наведених обставин, колегія суддів відхиляє як безпідставні твердження скаржника про відсутність доведення укладення кредитного договору. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що без заповнення відповідачем заяви на отримання кредиту, заяви про прийняття оферти з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, не відбулось би укладення кредитного договору.

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 62/6809/12 від 14.12.2022, на сайті торговця (https://cashberry.com.ua) через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 31.03.2021 о 17 год 35 хв №31720-13004-97353 на суму 7300грн на номер картки НОМЕР_1 . Банк емітент картки є ПриватБанк.

Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250624/104513-БТ від 30.06.2025 на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Станом на 31.03.2021 наявні рахунки, зокрема 340889, за яким банком сформовано виписку за період 31.03.2021-05.04.2021.

Згідно з даними виписки, 31.03.2021 на картку НОМЕР_2 було зараховано кошти через онлайн сервіс Cashberry в сумі 7300 грн. Крім того вбачається, що з карткою надалі проводився ряд фінансових операцій: використовувались кошти, здійснювались перекази, тобто відбувався рух по рахунку.

Таким чином, доводи скаржника про відсутність доказів отримання ним кредиту в сумі 7300 грн, є неспроможними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Скаржником до суду не надано будь-яких доказів щодо звернення до правоохоронних органів або до банку з приводу шахрайських дій з його рахунком/карткою.

Тому колегія суддів вважає, що факт укладення кредитного договору № 2 від 31.03.2021 в електронній формі та отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 7300 грн доведено належними та достатніми доказами, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження цих фактів, на переконання колегії суддів, вказують на намагання позичальника ухилитися від виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів.

З огляду на те, що кредитодавець надав позичальнику кошти в розмірі визначеному умовами договору, а позичальник не виконав свої зобов`язання з повернення одержаних кредитних коштів, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором № 2 від 31 березня 2021 року в сумі 7300 грн.

Пунктом 5.1. Договору № 2 від 31 березня 2021 рокупередбачено право товариства укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника відповідно до цивільного законодавства України.

Відповідно до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 (надалі договір факторингу) ТОВ «Діджи Фінанс» (надалі фактор) та ТОВ «Фінансова компанія Інвест фінанс» (надалі-клієнт) уклали договір, за яким клієнт зобов`язувався відступити фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с. 32-36).

Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від ТОВ «ФК «Інвест фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної у Додатку №1 до цього договору.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги додаток №1 до договору факторингу, ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 2 від 31 березня 2021 рокуна суму 31 237 грн 43 коп, з яких 7300 тіло кредиту, 23 937,43 грн відсотки (а.с.13).

На підтвердження виконання умов договору факторингу свідчать платіжні інструкції №2474, № 2493, №2544 від 06.09.2022, 12.09.2022 та 19.09.2022 відповідно, про оплату фактором клієнту суми фінансування за договором факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 (а.с.50).

Отже, колегія суддів вважає доведеним факт, що за договором факторингу до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості за договором № 2 від 31 березня 2021 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду про задоволення позовних вимог повністю та вважає помилковими висновки суду в частині стягнення заборгованості по процентам на суму 23 937 грн 43 коп, враховуючи таке.

Пунктом 1.3. Договору сторони погодили строк надання кредиту 30 календарних днів та передбачили можливість продовження строку дії договору у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Розділом 4 Договору визначено порядок пролонгації строку кредиту, зокрема передбачено продовження строку дії договору за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3., якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, передбаченому п.4.2.

Порядок продовження строку кредиту за ініціативою позичальника: пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником (п.4.2., 4.2.1. договору).

Позивачем не доведено здійснення позичальником платежів, передбачених п.4.2.1. Договору для пролонгації строку дії Договору.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що між сторонами було досягнуто домовленість про пролонгацію строку дії договору після спливу строку, передбаченого п.1.3. Договору.

Враховуючи відсутність пролонгації договору, строк дії Договору закінчився 30.04.2021.

З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець після закінчення строку дії договору, який відповідачем продовжено не було, нараховував останньому відсотки за користування кредитними коштами за кожен день користування.

Тобто кредитодавець фактично ототожнив відсотки за користування кредитними коштами з відсотками, які стягуються з боржника за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, враховуючи правову природу останніх.

Твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

З наведеного слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом обмежене умовами самого кредитного договору та, у даному випадку, нараховувати відсотки за користування кредитом слід з 31.03.2021 до 30.04.2021, а нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, стягненню не підлягають.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторона позивача просила суд стягнути з відповідача заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вимог про стягнення з відповідача грошових коштів за прострочення виконання зобов`язань, встановлених нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовна заява не містить.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 7300 грн та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, нарахованими в межах строку кредитування 30 днів з процентною ставкою 1,71 %, які складають 3744,9 грн, що разом становить заборгованість за кредитом в сумі 11 044 грн 90 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є , зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд допустив неповноту судового розгляду та порушення норм матеріального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму заборгованості за договором про споживчий кредит, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача з 31 237 грн 43 коп до 11 044 грн 90 коп.

Стосовно понесених позивачем судових витрат за надану професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 13. ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи вказані положення, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

На підтвердження понесених витрат за надання професійної правничої допомоги позивачем до суду першої інстанції було надано: договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року, укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М.; додаткова угода № 2 до Договору № 42649746 від 01 січня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 02 квітня 2025 року; копія свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10, видане адвокату Білецькому Б.М.

Суд, оцінивши надані докази та врахувавши складність справи, витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову та значення справи для позивача, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлений позивачем розмір витрат в сумі 9 000 грн є завищеним, не відповідає складності справи та часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги, та обгрунтовано зменшив розмір витрат на надання професійної правничої допомоги до 4 000 грн.

Разом з тим, оскільки рішення суду підлягає зміні, шляхом зменшення розміру заборгованості, тобто фактично позов задовольняється частково, то відповідно розмір судових витрат, понесених позивачем за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, підлягає зміні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати понесені за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції на суму 1400 грн. (4000 грн х 35%/100).

Щодо стягнення витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів висновує таке.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги в сумі 9 000 грн.

В обгрунтування понесених витрат товариством надано акт від 28.08.2025 на підтвердження факту надання правничої допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» адвокатом Білецьким Б.М., детальний опис робіт/наданих послуг від 28.08.2025, договір №42649746 від 01.01.2025 про надання правової допомоги адвокатом Білецьким Б.М., додаткова угода №2 від 02.04.2025.

Відповідно до акту на підтвердження надання правничої допомоги та детального опису робіт (наданих послуг) від 28.08.2025, адвокатом Білецьким Б.М. надано ТОВ «Діджи Фінанс» такий перелік правових послуг на стадії апеляційного оскарження рішення суду: проведено аналіз чинного законодавства та судової практики, на що витрачено 1 год, вартість послуги склала 750 грн.; проведено правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надано правові рекомендації щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», на що витрачено 2,5 год, вартість послуги склала 3750 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу, що зайняло 3 год часу, вартість послуги - 4500 грн, загальна вартість наданих послуг відповідно до акту складає 9 000 грн.

Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат за отриману професійну правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку, що понесені витрати є завищеними порівняно з роботою, виконаною адвокатом, яка фактично складалась з підготовки відзиву на апеляційну скаргу у справі незначної складності, судові витрати за надану позивачу професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції складають 4000 грн. З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, зміни рішення суду із зменшенням суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, витрати пов`язані з оплатою допомоги адвоката належить стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати, понесені позивачем за надану професійну правничу допомогу, яка складається з підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу становлять 1400 грн.

Щодо стягнення судових витрат за сплату судового збору.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду першої інстанції із зменшенням розміру заборгованості, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою пропорційно розміру задоволених позовних вимог (35%) у розмірі 847 грн 84 коп. Судові витрати, які полягають у сплаченому судовому зборі за подання апеляційної скарги стягуються з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених апеляційних вимог (65%) у розмірі 2361,84 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2025 року у даній справі змінити, зменшивши суму заборгованості за договором про споживчий кредит, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»» з 31 237 грн 43 коп до 11 044 грн 90 коп., в зв`язку з чим позов задовольнити частково.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»» судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви в сумі 847 грн 84 коп та витрат за надану професійну правничу допомогу на суму 2800 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2361,84 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.В. Карпенко