Справа № 450/1642/24 Провадження № 2/450/319/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Пустомити клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сліпенчук Н. А. від 04.08.2025 року про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у справі 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій, в якому із врахуванням зміни предмету позову, позивач просить визнати відсутнім в ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право скликати та проводити позачергові загальні збори від 10 квітня 2024 року Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», та зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «Радислав».

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.04.2024 року вжито заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» шляхом: заборони будь-якому державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичною особи, нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» ().

21.03.2025 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.04.2025 року в задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Сліпенчук Н. А. від 04.10.2024 року про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст 255 ЦПК України у справі 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» відмовлено.

04.08.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сліпенчук Н. А. від 04.08.2025 року про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у справі 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій. Клопотання обґрунтоване тим, що первинний предмет спору визнання недійсними рішень загальних зборів членів ОК ЖБК «Радислав», що стосується порушення порядку скликання і проведення зборів, а також прав члена кооперативу на участь в управлінні. Зміна позовних вимог (визнання відсутності у фізичних осіб права скликати збори; зобов`язання кооперативу не виконувати рішення зборів) не змінила корпоративної природи спору. Право брати участь в управлінні кооперативом, голосувати та брати участь у зборах прямо визначено у:ст. 12 Закону України «Про кооперацію», ст. 99 ГК України. Вказує, що відносини між членом кооперативу та кооперативом щодо участі в управлінні є корпоративними. Посилається на п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають спори, що виникають із корпоративних відносин, у тому числі спори між юридичною особою та її членами щодо управління юридичною особою. Вищі судові інстанції неодноразово підтверджували юрисдикцію господарських судів щодо спорів членів кооперативу з кооперативом, зокрема: Постанова ВП ВС у справі № 640/1029/18 від 18.12.2019 року; Постанови ВС у справах № 509/577/18, № 910/7554/18, № 904/4887/18.

Кооператив, незалежно від того, чи є він підприємницьким чи непідприємницьким, є господарською організацією, а його члени є носіями корпоративних прав. Перше клопотання про закриття провадження було подано ще 04.10.2024 року, однак суд не розглянув його до 28.04.2025 року та допустив зміну предмета позову, однак зміна предмета позову не усуває питання юрисдикції (ст. 46 ЦПК України),а тому вимоги позивача є неналежним способом захисту. Позивач вимагає зобов`язати кооператив не виконувати чинні рішення загальних зборів, не оскарживши самі рішення. Згідно зі ст. 5 ЦПК України та правовою позицією ВС у справі № 911/1205/18 від 13.02.2019, до моменту визнання недійсними рішення зборів є чинним і обов`язковим. Суд не має права втручатися в господарську діяльність кооперативу та зобов`язувати його ігнорувати чинні рішення (ст. 91 ЦК України, ст. 44 ГК України). За п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд зобов`язаний закрити провадження, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Усі заявлені вимоги напряму пов`язані з корпоративними правами члена кооперативу правом участі в управлінні, оскарженням рішень органів управління та обмеженням управлінських повноважень інших осіб. Тому справа повинна розглядатися виключно у господарському суді.

26.09.2025 року позивач ОСОБА_1 подав заперечення на клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Сліпенчук Н. А. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Позивач не погоджується з доводами клопотання, оскільки Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, подібність правовідносин у справах визначається за сукупністю критеріїв: суб`єктний склад, зміст правовідносин і предмет спору (справи № 910/4450/19, № 918/1131/20, № 912/3839/20). Порівнюваними є лише ті рішення, де збігаються предмет, підстави позову, фактичні обставини та правове регулювання. Проте жодне з рішень Верховного Суду, на які послався заявник клопотання, не є релевантним. У справах № 509/577/18, № 640/1029/18 та № 910/7554/18 предметом спору було порушення прав члена кооперативу, пов`язаних з його участю у загальних зборах, неналежним повідомленням, відсутністю кворуму тощо. Тобто там ішлося про справжні загальні збори, проведені дійсними членами кооперативу, та про порушення корпоративних прав цих членів. У даній же справі йдеться про зовсім інше: збори 10.04.2024 року були скликані та проведені особами, які взагалі не є членами ОК ЖБК «Радислав», членство яких припинено ще у 20172018 рр. Ці особи не володіли жодними корпоративними правами, а тому не могли ініціювати збори чи приймати будь-які рішення. Попри це вони склали протокол, нову редакцію статуту, реєстр членів та інші документи, які використали для проведення державної реєстрації змін у ЄДР (зміна керівника, складу членів, адреси, відомостей про капітал). Отже, спір стосується узурпації управління сторонніми особами, які не мають статусу члена кооперативу, а не корпоративного спору між учасниками кооперативу та самим кооперативом. Більше того, справа № 911/1205/18, на яку посилається заявник, взагалі не має відношення до корпоративних прав вона стосувалася розірвання договору поставки. Посилання на нібито «постанову від 13.02.2019» є безпідставним, оскільки такої постанови не існує. Також слід врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 750/319/18 (10.04.2024 р.), яка чітко розмежовує статус дійсних членів і асоційованих. Навіть асоційований член не має повного комплексу корпоративних прав, а спори за його участю не належать до корпоративних. Тим більше не можуть бути корпоративними спори, де суб`єктами є особи, які взагалі не є членами кооперативу, як у даному випадку. Законодавство (ст. 96-1 ЦК України, Закон «Про кооперацію», статут кооперативу) прямо визначає, що корпоративні права виникають лише у учасників юридичної особи. Відповідно, особи, які не мають статусу члена кооперативу, не можуть створювати загальні збори, приймати рішення чи змінювати відомості про юридичну особу. Їхні дії не мають юридичної сили й не можуть вважатися діяльністю органу управління. Спір виник з цивільних правовідносин, пов`язаних із захистом права власності на частку в кооперативі та запобіганням незаконному втручанню сторонніх осіб у діяльність юридичної особи, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (ст. 19 ЦПК України). Закриття провадження без встановлення цих обставин фактично прирівняло б сторонніх осіб до членів кооперативу, що суперечило б закону та створило б негативний прецедент для справ про рейдерські захоплення. Враховуючи наведене, позивач просить суд відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, вказує, що справа належить до юрисдикції цивільного судочинства, а клопотання про закриття провадження є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Представник відповідача - адвокат Сліпенчук Н. А. в підготовче судове засідання з`явилася, просила суд задоволити клопотання про закриття провадження з підстав, зазначених у ньому.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Клопотань до суду не скеровували.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали клопотання про закриття провадження у справі та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо визнання відсутності у фізичних осіб права скликати та проводити загальні збори кооперативу та зобов`язання кооперативу не виконувати рішення, прийняті такими зборами, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Судом встановлено, що відповідно до заяви позивача про зміну предмету позову у цивільній справі № 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», яка надійшла на адресу суду 13.01.2025 року та яка була прийнята судом у підготовчому судовому засіданні 21.03.2025 року, відповідно вбачається, що ініціативною групою осіб колишніх членів кооперативу ЖБК «Радислав», які припинили свою участь у цьому кооперативі ще у 2017-2018 рр. у 2024 році організовано скликання та проведення загальних зборів членів кооперативу ЖБК «Радислав» 10 квітня 2024 року, рішеннями яких змінено статут кооперативу, його керівні органи, змінено склад членів кооперативу та прийнято інші істотні рішення з питань діяльності останнього.

В позовній заяві позивач на обґрунтування своїх доводів надав протокол №1-17 від 02.11.2017 року, згідно із яким рішенням загальних зборів членів ОК ЖБК «Радислав» задоволено заяву ОСОБА_2 про добровільний вихід з цього кооперативу, та протокол 2-18 від 18.12.2018 року , за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , серед інших, було виключено із Кооперативу на підставі рішень загальних зборів від 18.12.2018 року як таких, що прострочили сплату членських внесків та приймали активну участь в перешкоджанні своїми діями досягненню мети ОСОБА_9 , зокрема як члени іншого кооперативу ОК ЖК «Родина» підтримали позов останнього про скасування державної реєстрації ОК ЖБК «Радислав» як юридичної особи в справі № 914/2243/18 тощо.

Пунктом третім частини першої статті 20 ГПК України встановлює, що спори, що виникають із корпоративних відносин зокрема між юридичною особою та її учасниками щодо створення, діяльності, управління або припинення діяльності розглядаються господарськими судами.

Закон України «Про кооперацію» і приписи Цивільного та Господарського кодексів України визначають асоційованих членів обслуговуючого кооперативу як осіб, що беруть участь у діяльності цього юридичного суб`єкта, мають майнові та дорадчі права, включно з участю у загальних зборах.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону "Про кооперацію" та ч. 1 ст. 99 Господарського кодексу України одними з основних прав члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах.

Суд звертає увагу, що така вимога носить ознаки корпоративного спору, що має розглядатися у порядку господарського судочинства відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України. Фактично позивач намагається оскаржити реалізацію рішень загальних зборів, не визнаючи цих рішень недійсними. Таким чином, ідеться про корпоративний спір щодо реалізації управлінських повноважень в кооперативі, що: підпадає під юрисдикцію господарського суду (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України); не може бути предметом розгляду у цивільному провадженні.

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи. Позовна вимога у формулюванні визнати відсутнім у фізичних осіб права скликати та проводити загальні збори кооперативу напряму пов`язана з припиненням корпоративних прав шляхом так званої заборони брати участь в управлінні юридичною особою.

Згідно з частиною першої статтею 94 Господарського кодексу України, кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Право членства в кооперативі - це сукупність (система) правових норм (правил) стосовно реалізації конституційного права стати членом кооперативу, порядку й умов вступу до кооперативу та виходу з його складу, визначення й реалізації його правомочностей як поєднання членських прав та обов`язків, припинення членства й виходу з кооперативу. Зміст членських правовідносин становлять суб`єктивні права і юридичні обов`язки суб`єктів щодо утворення кооперативної організації або порядку вступу, прийняття в члени вже діючого кооперативу, участі в діяльності кооперативу, вихід (виключення) з нього. Суб`єктами членських правовідносин, з одного боку виступають особи, які створили кооперативну організацію (засновники), та особи, які стали членами вже діючої кооперативної організації, а з іншого - кооперативна організація як суб`єкт господарювання.

Згідно зі статтею 10 Закону «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Закон України «Про кооперацію» визначає два види членства в кооперативі: дійсне і асоційоване та не залежно від статусу такого членства передбачає сплату особою, яка вступає в члени кооперативу, вступного внеску та паю, не встановлює жодних винятків (обмежень) такого розподілу членства за типами кооперативу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними (аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 та від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18). Факт належності кооперативу до непідприємницьких товариств і відсутності у нього прибутків не є підставою для визначення юрисдикції суду, як про це помилково зазначає позивач (див. також пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 904/2796/17 про відступ від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 915/175/15 (провадження № 3-158гс16)).

З огляду на вищенаведене, оскільки спір виник між учасником юридичної особи (членом кооперативу) та цією особою і пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України.

У справі № 509/577/18 ВС у складі КГЦ, встановлено - при визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань... члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Визначення законом особливостей правового, організаційного, економічного та соціального функціонування кооперативів прямо передбачено приписами ГК України і наявність таких особливостей, зокрема, щодо розподілу голосів членів кооперативу під час прийняття рішення, способу реалізації членами кооперативу своїх прав на участь в діяльності кооперативу, управлінні ним не суперечить змісту та природі корпоративних відносин.

Таким чином, враховуючи що спір у справі № 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій, виник у зв`язку з порушенням прав члена кооперативу щодо можливості брати участь в управлінні, беручи до уваги також те, що предметом даного спору є визнання відсутності у відповідачів права скликати та проводити загальні збори кооперативу та зобов`язання кооперативу не виконувати рішення, прийняті такими зборами, беручи до уваги суть спірних правовідносин, що склалась між учасниками справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката Сліпенчук Н. А. про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сліпенчук Н. А. від 04.08.2025 року про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст 255 ЦПК України у справі 450/1642/24 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій задоволити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про право скликання та проведення зборів та зобов`язання вчинення дій - закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.04.2024 року у справі № 450/1642/24, шляхом заборони будь-якому державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичною особи, нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Радислав» ().

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 05.12.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук