ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/666/25
провадження № 2/691/579/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мліївської сільської об`єднаної територіальної громади, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

В травні 2025 року в Городищенський районний суд Черкаської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Деревянко В. Т., з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання право власності на спадкове майно, з тих підстав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Факт родинних відносин позивача з померлим підтверджено свідоцтвом про народження. Після смерті батька ОСОБА_3 відкрилася спадщина, на будинок АДРЕСА_1 . Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, позивач ОСОБА_1 звернулася до Державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори. Постановою від 04.10.2024 року Державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна М. О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, із наданого правовстановлюючого документа, неможливо встановити належність житлового будинку померлому ОСОБА_3 . При оформленні свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.10.1980 року, власником будинку працівниками БТІ зазначено ОСОБА_3 . Для подальшого розпорядження спадковим майном необхідно встановити юридичний факт. Позивач ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_2 , по справі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, є спадкоємцями за законом. ОСОБА_2 у встановлену законом порядку від спадкового майна відмовилася. У зв`язку з цим, просив суд, встановити факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 10.10.1980 року, видане на ім`я ОСОБА_3 , належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (1), визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з будинку АДРЕСА_1 (2).

Ухвалою судді від 02 червня 2025 року в справі відкрито загальне позовне провадження з проведенням підготовчого судового засідання на 23.06.2025.

Представник позивача адвокат Деревянко В. Т. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити, та вказав, що позивач будучи єдиним спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилася, виконала вимоги закону, звернулася в шести місячний строк із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, через неправильність написання у правовстановлюючому документі власника будинку, що є перешкодою в оформленні спадкового майна, яким вона продовжує користуватися. Не заперечує щодо прийняття рішення в підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Відповідач Мліївська сільська об`єднана територіальна громада не з`явилися. Надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на даний час перебуває за межами міста. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, з урахуванням позицій інших учасників розгляду справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань.

Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років помер ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.2011 року, актовий запис № 43, виданий Мліївською сільською радою Городищенського району Черкаської області.

До складу спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 (третя особа по справі) - дружина спадкодавця, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.10.2024 року, видане повторно (актовий запис № 52 від 21.10.1960 року), та ОСОБА_1 (позивач) - дочка спадкодавця, яка спадщину прийняла.

Так, ОСОБА_1 , яка являється дочкою померлого, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане повторно 12.11.2024 року (актовий запис № 49 від 02.09.1969 року, місце держаної реєстрації Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області) звернулася для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_3 до Державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

04.10.2024 року постановою Державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори Бідна М. О., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , з тих підстав, що із наданих документів не можливо встановити належність житлового будинку померлому ОСОБА_3 .

У своїй постанові по справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Для подальшого розпорядження спадковим майном необхідно встановити, що свідоцтво про право власності на житловий будинок належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (по документах значиться ОСОБА_3 ), визнати право власності на вказане спадкове майно.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Інформації про зареєстроване право власності КП "Черкаське обласне бюро технічної документації" від 02.09.2024 року № 399, станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , документ - свідоцтво про право власності видане 10.10.1989 року на підставі рішення Городищенського райвиконкому від 28.09.1989 року № 245. Адресу вулиці змінено згідно розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 18.05.2016 року № 245.

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за 10.10.1989 рік, власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 . Та, відповідно до копії технічного паспорту від 13.09.1989 року на вказану нерухомість власником значиться ОСОБА_3 .

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане 10 жовтня 1989 року на підставі рішення Городищенського райвиконкому від 28.09.1989 року № 245.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (постанова ВС від 02.09.2020 року у справі 522/19969/16-ц).

Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у позивача ОСОБА_1 немає.

Будь-яких даних про те, що після смерті ОСОБА_3 є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право позивача на прийняття спадщини, до суду не надано. Спадкоємець за законом ОСОБА_2 , яка могла би претендувати на спадкове майно, надіслала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, визнанні позовних вимог в повному обсязі та їх задоволенні.

Отже, спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю ОСОБА_3 .

У спадкоємця права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України (постанова КЦС ВС від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц).

Статтею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, тобто, існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, з огляду на визнання відповідачем заявлених вимог та того, що до позивача правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), суд вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який належав померлому ОСОБА_3 .

Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, згідно положень ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати з відповідача, тому суд вирішує залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 259, 273, 315, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , видане 10 жовтня 1989 року на підставі рішення Городищенського райвиконкому № 245 від 28.09.1989 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. П. Синиця