Справа № 182/1645/25
Провадження № 2-о/0182/104/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.12.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про встановлення факту знаходження на утриманні -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про встановлення факту знаходження на утриманні

В обгрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що 20 березня 2012 року вона уклала шлюб зі ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі ДРАЦС по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 84. Після реєстрації шлюбу вона прізвище не змінювала. За час життя вона зі своїм чоловіком проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2012 року. Її чоловік 30 останніх років свого життя перебував у трудових відносинах з АТ «Нікопольський завод феросплавів» у відділі енергетика аглоцеху, але, коли він почав отримувати пенсію, то свою трудову діяльність не припинив. Вона тривалий час ніде не працювала, оскільки мала здійснювати догляд за матір`ю чоловіка, яка була прикута до ліжка. Тому, забезпеченням їхньої родини займався, виключно, чоловік, а вона перебувала на його утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Оскільки чоловік працював, то його трудова книжка залишилась на підприємстві, з яким він перебував у трудових відносинах. Тому, вона не може надати відомості про його працевлаштування до суду. Після смерті чоловіка вона продовжує проживати по АДРЕСА_1 , де вони проживали разом з чоловіком майже все спільне життя з 2012 року. Заробітна плата та пенсія чоловіка були єдиним джерелом доходу у родині. Вона з чоловіком жила разом, вела спільне сумісне господарство, а його заробіток та пенсія були постійним та єдиним джерелом існування для їх родини, оскільки вона доходу на мала. В лютому 2025 року вона сама досягла пенсійного віку, а тому, згідно ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Тому, враховуючи викладене, заявниця для переоформлення на своє ім`я пенсії чоловіка звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області та її документи були направлені для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Запорізької області № 72 від 25 лютого 2025 року в переоформленні пенсії чоловіка на її ім`я було відмовлено, оскільки надати документ, що засвідчує факт її перебування на утриманні, яким може бути відповідна довідка за місцем проживання, вона не могла. Для доведення факту спільного проживання з власним чоловіком нею надано акт, складений за місцем їх спільного проживання та підписаний сусідами, які знають родину тривалий час та їм відомо про спільне життя з померлим, ведення сімейного бюджету. При цьому, ці особи можуть підтвердити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка та їх спільне проживання. Таким чином, підтвердити факт перебування на утримання померлого пенсіонера вона може лише в судовому порядку та з цих підстав змушена звернутись до суду з цим позовом та просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засіданні заявниця, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не прибула, її представник ОСОБА_3 викладені в заяві обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала.

Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, 22 квітня 2025 року на адресу суду надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заявниця по справі та ОСОБА_2 з 20 березня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить актовий запис № 84, складений 20 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). У відповідності до акту та довідок, які містяться в матеріалах справи, заявниця разом зі своїм чоловіком проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-13). У відповідності до довідки, яка, в рамках розгляду справи, була витребувана судом, ОСОБА_2 з 25 серпня 2021 року перебував на обліку в органах пенсійного фонду та йому, у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення», була призначена пенсія як працюючому пенсіонеру. Він, з урахуванням перерахунку з надбавками, отримував пенсію в розмірі 8 980 грн. 04 коп. Відповідно до актового запису № 2079, складеного 20 вересня 2021 року Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.8).

Як вбачається з викладених обставин, які є підставою для звернення до суду з даною заявою, заявниця зазначає про те, що в 2025 році досягла пенсійного віку, а тому, згідно ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вона як член сім`ї померлого вважається такою, що була на його утриманні. Тому, скориставшись своїм правом на призначення пенсії за віком, заявниця звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в м.Нікополі Дніпропетровської області з відповідною заявою, однак, рішенням ГУ ПФУ в Запорізької області № 72 від 25 лютого 2025 року в переоформленні пенсії чоловіка на її ім`я було відмовлено з причини відсутності документів, які підтверджують факт її перебування на утриманні чоловіка (а.с.14-15).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ст.315 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а також, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту, про що просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме: це рішення необхідне заявниці для переходу на пенсію чоловіка, на утриманні якого вона перебувала, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, оскільки долучені та досліджені документи дають підстави для прийняття вмотивованого висновку для повного задоволення заявлених вимог.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 89, 258, 259, 263-265, 315, 318-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про встановлення факту знаходження на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал