Справа № 466/5003/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Невойта П.С.,

з участю секретаря с/з Пришляк А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Юрія Романовича у ВП №73371474,

за участі: представника заявника - адвоката Дуди І.П.,

представника Львівської обласної прокуратури - Сенів О.П.,

представника Шевченківської ВДВС державного виконавця Мельника Ю.Р.,

представника Львівської міської ради Поліщук О.С.,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2025 року адвокат Дуда Ірина Петрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Шевченківський ВДВС ЗМУ МЮ м. Львів, Львівська обласна прокуратура, Львівська міська рада, звернулася до суду зі скаргою та просить визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Юрія Романовича у ВП №73371474 щодо проведення земляних робіт та руйнування насипу дамби, здійснення в ньому отвору (проїзду), нищення та руйнування комунікацій, майна та зелених насаджень, що належить ОСОБА_1 та іншим особам.

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначила, 25.10.2023 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий документ із примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова, у справі № 466/9396/16-ц про зобов`язання ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:002:0005, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок.

Постановою Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 466/9396/16-ц рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року залишено без змін, поновлено дію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року.

20.11.2023 року Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з метою примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова, у справі № 466/9396/16-ц, винесено постанову від 20.11.2023 про відкриття виконавчого провадження № 73371474. 12.05.2025 року Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ винесено постанову у виконавчому провадженні № 73371474 про залучення працівників Шевченківського районного відділу поліції в м. Львові, у кількості 8 осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись смт. Брюховичі, вул.Курортна,20-А, 22.05.2025 року, о 6:00 годині.

Листом від 21.05.2025 року №155 державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ Мельника Юрія Романовича було повідомлено, що на підставі укладеного ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 27.11.2024 договору підряду №271124 на виконання робіт «Демонтаж огорожі (паркану) згідно Рішення Шевченківського районного суду міста Львова у справі №466/9396/16-ц», працівниками підрядної організації виконано роботи, а саме відновлено стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, а саме демонтовано огорожу (паркан), у зв`язку з чим до ставків забезпечено вільний доступ, на підтвердження чого надано відповідні фотографії.

Також, Шевченківський ВДВС у м.Львові було повідомлено, що 19.05.2025 представником ОСОБА_1 через електронний суд в Шевченківський районний суд міста Львова було подано заяву про роз`яснення Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04.10.2021 у справі №466/9396/16-ц, на розгляд якої визначено строк в 10 днів та наголошено на тому, що у випадку необхідності ОСОБА_1 самостійно будуть проведені додаткові роботи з виконання рішення суду.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 просила не вживати 22.05.2025 заходів примусового виконання рішення суду у ВП №73371474 до винесення ухвали про роз`яснення рішення суду, так як таке виконано боржником добровільно.

Після зупинення виконавчого провадження на підставі Ухвали Касаційного цивільного суду від 20.03.2024, державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Юрієм Романовичем 23.01.2025 винесено постанову, якою поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 466/9396/16-ц, виданого 25.10.2023 Шевченківським районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:002:0005, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок.

Проте, 22.05.2025 року Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у м.Львові в особі державного виконавця Мельника Юрія Романовича проведено виконавчі дії із примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/9396/16-ц, під час яких було проведено земельні роботи із руйнування насипу дамби для

Так, 22.05.2025 року державний виконавець Державної виконавчої служби у м. Львові Мельник Юрій Романович, прибувши за адресою: смт. Брюховичі, вул. Курортна, 20-А, о 5:50 год., у супроводі працівників Львівського комунального ремонтно-аварійного підприємства, розпочав примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2023, яке ще 21.05.2025 добровільно та за власний рахунок було виконано Скаржником.

На численні повідомлення представників скаржниці, а саме адвоката Дуди І.П. та представника ТОВ «ЖК Америка» адвоката Масюка М.В. щодо неправомірності вчинюваних дій ніхто не реагував, відтак, дамба (земляний насип), який є підпірною стінкою дамби в кількох місцях була зруйнована, а саме пошкоджено геотекстиль, розорано земляний насип, розкидано каміння.

Відтак, внаслідок вказаних земляних робіт було істотно пошкоджено кам`яний насип дамби та зроблено в даному насипі отвір шириною декілька метрів, перебито кабельну лінію, яка проходила в металевому патрубку під землею в насипі дамби, внаслідок чого знеструмлено камери відеоспостереження об`єкту відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вирвано та знищено гідроізоляційні покриття, які захищали схил насипу від витоку вологи, знищено шлагбаум, пошкоджено альтанку та зелені насадження, які знаходились на насипі дамби, знищено декоративне облицювання кам`яного насипу дамби тощо.

Оскарження бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частиною першою ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вважає вищевказані дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Мельника Юрія Романовича протиправними та такими, що суперечать вимогам пункту 1) ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому просить задоволити таку скаргу у повному обсязі.

17.06.2025 року від Львівської обласної прокуратури поступили письмові пояснення на скаргу на дії державного виконавця. Зі змісту останніх вбачається, що у зв`язку із тривалим невиконанням боржником ОСОБА_1 судового рішення, 12.05.2025 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку та залучення працівників Львівського комунального Ремонтно- аварійного підприємства для виконання судового рішення. Лише після вжиття активних дій щодо примусового виконання судового рішення, ОСОБА_1 почала вчиняти певні дії, які лише створювали видимість добровільного виконання судового рішення. Вважає, що укладення договору підряду №271124 щодо демонтажу паркану є формальністю та свідчить про небажання боржника виконати судове рішення добровільно.

Також, зазначає, що експерт при складанні висновку №23/02-24е від 04.03.2024 року невірно констатував факт неможливості демонтажу паркану, оскільки він дерев`яний чи бетонний.

20.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Савойника Р.П. поступили заперечення на скаргу. Мотивував тим, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04.10.2021 року, яке постановою Львівського апеляційного суду від 28.09.2023 року залишено без змін, видано виконавчі листи і їх скеровано до виконання.

В ході примусового виконання ВП №73371474 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. у зв`язку із невиконанням судового рішення, 08.12.2023 та 04.01.2024 року складено відповідні акти та 11.12.2023 року та 05.01.2024 року винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 .

У зв`язку із прийняттям остаточного рішення по справі - постанови Верховного Суду від 31.10.2024 , 23.01.2025 державним виконавцем поновлено вчинення виконавчих дій, про що винесено постанову та повідомлено сторони виконавчого провадження.

06.05.2025 державним виконавцем Шевченкіського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ Мельником складено ще один акт державного виконавця про те, що рішення суду не виконано.

У зв`язку із тривалим невиконанням боржником судового рішення 12.05.2025 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Мельником Ю.Р. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку, у зв`язку із призначенням примусового виконання рішення суду 22.05.2025 о 6:00 год.

Окрім цього, з метою примусового виконання судового рішення, державним виконавцем Мельником Ю.Р. 12.05.2025 винесено вимогу про залучення працівників Львівського комунального Ремонтно-аварійного підприємства для знесення огорожі згідно рішення суду. Лише після вжиття активних дій щодо примусового виконання судового рішення, ОСОБА_1 почала вчиняти певні дії, які лише створювали видимість добровільного виконання судового рішення.

Відтак, боржником безпідставно наголошується на тому, що судове рішення виконано в повному обсязі, адже частковий демонтаж огорожі (паркану) Львівській міській раді, як власнику земельної ділянки створює перешкоди для її використання, а відтак не може вважатись як повне виконання судового рішення.

Також, наголошує, що ніхто із сторін виконавчого провадження не оспорює той факт, що огорожа (паркан) повинна бути знесена за рахунок боржника. Однак, у зв`язку із пасивною поведінкою ОСОБА_1 і проведення таких робіт у примусовому порядку, 02.06.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з останньої витрат виконавчого провадження, де зазначено вартість робіт у сумі 223 210,73 грн., що й підтверджує факт виконання судового рішення за власний рахунок боржника.

Крім того, стосовно висновку експерта №23/02-24е від 04.03.2024 року про результати проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи вказує, що такий є помилковим, оскільки в резолютивній частині судового рішення не вказано, що паркан сітчастий і потрібно демонтувати саме сітчастий.

Відтак, просить відмовити у задоволенні скарги.

24.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника заявника адвоката Дуди І.П. поступили додаткові пояснення. Мотивує тим, що державним виконавцем відбулось порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного дня з дня їх винесення.

Отже, ОСОБА_1 було виконано добровільно та вчасно всі необхідні дії, забезпечено вільний доступ громадянам до водойми, шляхом демонтажу огорожі із залученням підрядної організації.

Також, 24.06.2025 року від представника Львівської міської ради Поліщук О.С. поступили додаткові пояснення у справі, у яких вона просила відмовити у задоволенні скарги, адже відсутні підтвердження порушення права заявника зі сторони державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби.

08.07.2025 року через систему «Електронний суд» від представника заявника адвоката Дуди І.П. поступили додаткові пояснення, в яких звертає увагу на те, що в матеріалах виконавчого провадження №73371474 міститься Акт державного виконавця від 22.05.2025 року, який спростовує твердження органу виконавчої служби, оскільки з інформації, яка наявна в ньому, вбачається, що самим державним виконавцем Мельником Ю.Р. в присутності двох понятих та ще одного державного виконавця Яремко М.В. засвідчено, що рішення суду в частині знесення огорожі (паркану) виконано фактично у повному обсязі.

Відтак, дії державного виконавця Мельника Ю.Р. є протиправними та такими, що суперечать вимогам пункту 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки проведені не у спосіб та в порядку, який не було визначено виконавчим документом і цим законом.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.11.2025 року, присутні учасники надали пояснення та підтримали доводи, які викладені у скарзі, запереченнях та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.74 ЗУ Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що в рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.10.2021 року задоволено позовну заяву Львівської обласної прокуратури про визнання недійсним прийнятого 02.07.2015 Брюховицькою селищною радою рішення про передачу в оренду ОСОБА_1 на позаконкурсних засадах земельної ділянки площею 4,5 га із наявною на ній водоймою.

Також, даним судовим рішенням визнано недійсним укладений 04.08.2015 між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 , на виконання зазначеного рішення, договір оренди земельної ділянки.

Окрім цього, судом зобов`язано ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок, повернувши спірну земельну ділянку територіальній громаді в особі Львівської міської ради, яка являється правонаступником Брюховицької селищної ради.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.10.2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28.09.2023 року про задоволення позову прокуратури залишено без змін.

Оскільки рішення набрало законної сили 28.09.2023, Шевченківським районним судом м.Львова 25.10.2023 та 13.11.2023 видано виконавчі листи, які скеровані до примусового виконання до Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ.

20.11.2023 року відкрито два виконавчі провадження за вказаними виконавчими документами, а саме:

- зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:002:0005 територіальній громаді в особі Львівської міської ради (ВП № 73371386);

- зобов`язано ОСОБА_1 відновити стан земельної ділянки загальною площею 4,5 га у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:002:0005, який існував до порушення прав, шляхом знесення огорожі (паркану) за власний рахунок (ВП № 73371474).

В ході примусового виконання ВП № 73371474 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. у зв`язку із невиконанням судового рішення 08.12.2023 та 04.01.2024 складено акти державного виконавця, про те що судове рішення боржником не виконано та відповідно 11.12.2023 та 05.01.2024 винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 .

На підставі ухвали Верховного Суду від 20.03.2024 року у справі № 466/9396/16 примусове виконання судового рішення 16.04.2024 року зупинено, про що державним виконавцем винесено відповідну постанову.

У зв`язку із прийняттям остаточного рішення в справі, а саме - постанови Верховного Суду від 31.10.2024, державним виконавцем 23.01.2025 поновлено вчинення виконавчих дій, про що винесено постанову та повідомлено сторони виконавчого провадження.

06.05.2025 року державним виконавцем Шевченкіського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. складено ще один акт державного виконавця про те, що рішення суду не виконано.

У зв`язку із тривалим невиконанням боржником судового рішення 12.05.2025 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Мельником Ю.Р. винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку, у зв`язку із призначенням примусового виконання рішення суду 22.05.2025 о 6:00 год. Окрім цього, з метою примусового виконання судового рішення, державним виконавцем Мельником Ю.Р. 12.05.2025 винесено вимогу про залучення працівників Львівського комунального Ремонтно-аварійного підприємства для знесення огорожі згідно рішення суду.

Окрім того згідно акту приймання виконаних будівельних робіт працівниками ЛК РАП здійснено такі види робіт:

- розбирання дерев`яних парканів глухих із струганих дошок;

- демонтаж металоконструкцій огороджень

- розбирання бутобетонних стовпів

- розбирання поясків з листової сталі

- демонтаж воріт висотою до 2м.

Зі змісту скаргами вбачається та в судовому засіданні встановлено, що 27.11.2024 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду №271124 на виконання робіт «Демонтаж огорожі (паркану) згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/9396/16-ц». На виконання умов даного договору 16.05.2025 року ОСОБА_1 перерахувала авансовий внесок в розмірі 25 000, 00 грн. на рахунок підрядної організації. 21.05.2025 року було проведено демонтаж огорожі (паркану) на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте суд приходить до переконання, що судове рішення було виконано не в повному обсязі. Адже, шляхом демонтажу кількох секцій паркану можливо відновити доступ до водойми, проте це не є відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Відтак, такий фактор створює перешкодити для використання земельної ділянки її законному власнику Львівській міській раді.

Окрім цього, ОСОБА_1 наголошує на тому, що згідно з рішенням суду огорожа (паркан) повинна бути знесена за її власний рахунок. Вказану позицію ніхто із сторін справи не оспорює. Так, державним виконавцем згідно із Законом України «Про виконавче провадження» залучено до виконання ЛК РАП, яким проведено демонтаж огорожі (паркану) та здійснено розрахунок робіт, а тому 02.06.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, де зазначено вартість робіт у розмірі 223 210,73 грн., що фактично й підтверджує факт виконання судового рішення за власний рахунок ОСОБА_1 .

Виходячи із висновку експерта №23/02-24е від 04.03.2024 року земельну ділянку кадастровий номер :08:002:0005 неможливо розгородити, оскільки: 1) сітчаста огорожа (паркан) відсутня; 2) не руйнуючи будівлі та споруди (огорожі), які належать суміжним землекористувачам та власникам будівель і земельних ділянок. Однак, судом у рішенні від 04.10.2021 року не вказано, що паркан сітчастий і потрібно демонтувати саме сітчастий (чи іншої конструкції паркан).

Відповідно до згаданого висновку, експертом межу земельної ділянки кадастровий номер :08:002:0005 розділено на 109 точок. Значна частина паркану проходить по умовній лінії та огороджена дерев`яним (металевим) парканом, в деяких місцях на кам`яному фундаменті, або огороджена залізо-бетонною огорожею та лише від точки 18 до точки 23, від точки 84 до точки 85 по стіні кам`яної нежитлової будівлі.

Окрім цього, на думку експерта, розгородити земельну ділянку кадастровий номер :08:002:0005 також не можливо, оскільки вказана ділянка межує з 3 іншими земельними ділянками (від точки 85 до точки 92) та по межі проходить спірна огорожа.

Однак, таке твердження експерта суд вважає помилковим, оскільки громадяни вправі зводити будь-які споруди в тому числі і паркани лише на земельній ділянці, яка передана їм у власність чи користування на законних підставах. Якщо паркан, який є у власності приватних осіб, знаходиться на думку експерта, на спірній земельній ділянці кадастровий номер :08:002:0005, відтак він збудований самочинно та у такому випадку допущено самовільне зайняття земель комунальної власності.

Якщо паркан збудовано на земельній ділянці громадянина (власника, користувача), то він не відноситься до земельної ділянки кадастровий номер :08:002:0005 і питання про його демонтаж рішення суду не стосується.

Окрім того заявник посилається на пошкодження комунікацій, майна, зелених насаджень та дамби, проте немає підтвердження наявності такого майна чи принележності його скаржнику будь кому. До скарги не долучено жодного правоустановлюючого документу про те, що саме скаржник є власником такого майна.

Згідно з адміністративно-територіальною реформою правонаступником Брюховицької селищної ради стала Львівська міська рада та на виконання вказаного рішення, 15.11.2023 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі заяви Львівської міської ради від 31.10.2023 внесено відомості про припинення речового права, а саме оренди земельної ділянки кадастровий номер :08:002:0005 площею 4,5 га на підставі постанови Львівського апеляційного суду № 466/9396/16-ц від 28.09.2023.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

За змістом ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених вище правових норм передбачає, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання вказаних виконавчих дій, а саме: накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); перевірка стану виконання рішення суду перед закінченням виконавчого провадження; звернення до правоохоронних органів з повідомленням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону у випадку повного невиконання судового рішення. Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Разом з тим, невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання. Накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/14580/16, від 08.12.2022 у справі №457/359/21.

За змістом ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3); накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні (пункт 14); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

У постанові від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц зроблено висновок, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 451 ЦПКУ - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Заявник у скарзі просить лише визнати протиправним дії державного виконавця щодо проведення робіт та ін., проте не визначає які порушення слід усунути (поновити порушене право заявника), тим самим захистити право заявника.

Частиною 2 ст.451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З Акту державного виконавця Мельника Ю.Р. від 22.05.2025 року вбачається, що рішення суду в частині шляхом знесення огорожі (паркану) виконано фактично у повному обсязі.

Постановою від 22.05.2025 року виконавче провадження № 73371474 закінчене та як зясовано в судовому засіданні така постанова не оскаржувалася.

Наведене підтверджує відсутність порушеного права заявника з боку державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби за захистом якого він звернувся до суду. Що є підставою для відмови у задоволені скарги.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Юрія Романовича у ВП №73371474 відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2025 року.

Суддя П. С. Невойт