Справа № 212/8318/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - судді Зіміна М.В., секретаря судового засідання Пелешенко К.В., в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги,

встановив:

18 липня 2025 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_1 та за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 у розмірі 21593,34 грн., по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021 по 30.04.2025 у розмірі 339,00 грн., які просить стягнути з відповідачів, а також у зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідачів суму інфляційних втрат у розмірі 10736,19 грн., 3% річних у розмірі 2533,61 грн., пеню в розмірі 306,92 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору.

04 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

26 вересня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

28 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Євтушенко А.І.

12 листопада 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Євтушенко А.І. подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності до пред`явлених позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог за період з 01.10.2013 по 01.04.2017 через пропуск строку позовної давності.

17 листопада 2025 року розгляд справи відкладено для надання відповіді на відзив.

18 листопада 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що відповідачі були обізнані про свою заборгованість, частково її погашали, що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності. Таким чином, кожна із зазначених оплат у 2014-2022 роках, включаючи оплату в періоди, коли нарахування не здійснювалися, є беззаперечним доказом того, що відповідач не заперечував наявність заборгованості, а отже, строки позовної давності були перервані, і перебіг кожного разу починався заново.

Представник позивача до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі до судового засідання не з`явились, заяв або клопотань про поважність нез`явлення до судового засідання до суду не подавали.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Євтушенко А.І. до судового засідання повторно не з`явилась, а тому, в силу положень п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 з 14.09.2007 по теперішній час, ОСОБА_2 з 14.09.2007 по теперішній час, ОСОБА_3 з 09.12.2008 по теперішній час.

За адресою АДРЕСА_1 АТ «Криворізька теплоцентраль» надаються житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлової квартири, де відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається теплова енергія до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актами про постачання теплової енергії, а саме Актом № 4208 від 03.10.2013 про подачу теплоносія, Актом № 4642 від 25.03.2014 про припинення теплопостачання, Актом № 5083 від 25.10.2014 про подачу теплоносія, Актом № 5511 від 15.04.2015 про припинення теплопостачання, Актом № 5603 від 19.10.2015 про подачу теплоносія, Актом № 6045 від 07.04.2016 про припинення теплопостачання, Актом № 6206 від 19.10.2016 про подачу теплоносія, Актом № б/н від 29.10.2017 про подачу теплоносія, Актом № 8247 від 02.04.2018 про припинення теплопостачання, Актом № 385 від 13.11.2018 про подачу теплоносія, Актом № 295 від 08.04.2019 про припинення теплопостачання, Актом № 511 від 28.10.2019 про подачу теплоносія, Актом № 40 від 15.04.2020 про припинення теплопостачання, Актом № 284 від 02.11.2020 про подачу теплоносія, Актом № б/н від 14.04.2021 про припинення теплопостачання, Актом № 654 від 28.10.2021 про подачу теплоносія, Актом № 558 від 01.04.2022 про припинення теплопостачання, Актом № 701 від 03.11.2022 про подачу теплоносія, Актом № 532 від 23.03.2023 про припинення теплопостачання, Актом № 860 від 18.11.2023 про подачу теплоносія, Актом № 530 від 28.03.2024 про припинення теплопостачання, Актом № 771 від 04.12.2024 про подачу теплоносія, Актом № 615 від 27.03.2025 про припинення теплопостачання.

За положенням ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за отримані послуги з централізованого опалення та мають заборгованість за період з жовтня 2013 року по квітень 2025 року (включно) в загальному розмірі 21593,34 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком.

Також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не внесена плата за абонентське обслуговування за період з 01 листопада по 30 квітня 2025 року в загальному розмірі 339,00 грн., яка підтверджується наданим до суду розрахунком.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії зазначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Оскільки відповідачами несвоєчасною сплачено послугу з постачання теплової енергії, останні зобов`язані сплатити пеню в розмірі 306,92 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки неправомірними діями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції у розмірі 10736,19 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 2533,61 грн. узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Так, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Євтушенко А.І. звернулась до суду із заявою про застосування позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Як вбачається з розрахунку поданого разом із позовною заявою, відповідачами було здійснено часткову оплату за послугу з централізованого опалення, а саме: у січні 2014 року 677,00 грн., у квітні 2014 року 180,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у серпні 2014 року 150,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у вересні 2014 року 100,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2014 року 100,00 грн., у лютому 2015 року 100,00 грн., у березні 2015 року 100,00 грн., у квітні 2015 року 150,00 грн., у травні 2015 року 150,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у липні 2015 року 100,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у серпні 2015 року 60,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у вересні 2015 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2015 року 140,00 грн., у листопаді 2015 року 300,00 грн., у січні 2016 року 255,00 грн., у лютому 2016 року 250,00 грн., у березні 2016 року 200,00 грн., у травні 2016 року 230,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у червні 2016 року 100,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у серпні 2016 року 150,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у вересні 2016 року 90,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2016 року 70,00 грн., у листопаді 2016 року 100,00 грн., у грудні 2016 року 17,80 грн., у січні 2017 року 1176,87 грн., у лютому 2017 року 334,00 грн., у березні 2017 року 262,82 грн., у травні 2017 року 132,73 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у листопаді 2017 року 50,00 грн., у лютому 2018 року 100,00 грн., у березні 2018 року 250,00 грн., у квітні 2018 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2018 року 100,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у листопаді 2018 року 140,00 грн., у січні 2019 року 310,00 грн., у лютому 2019 року 100,00 грн., у березні 2019 року 200,00 грн., у травні 2019 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у липні 2019 року 238,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у серпні/вересні 2019 року по 100,00 грн кожен., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2019 року 150,00 грн., у листопаді 2019 року 150,00 грн., у січні 2020 року 100,00 грн., у лютому 2020 року 250,00 грн., у березні 2020 року 199,60 грн., у квітні 2020 року 200,00 грн., у травні 2020 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у червні 2020 року 319,58 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у липні 2020 року -238,69 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у серпні 2020 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у вересні 2020 року 200,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2020 року 270,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у листопаді 2020 року 250,00 грн., у грудні 2020 року 300,00 грн., у березні 2021 року 300,00 грн., у квітні 2021 року 300,00 грн., у травні 2021 року 250,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у червні 2021 року 500,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у липні 2021 року 300,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у вересні 2021 року 350,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у жовтні 2021 року 600,00 грн., (нарахування за послугу АТ «КТЦ» не здійснювало); у листопаді 2021 року 500,00 грн., у грудні 2021 року 1025,00 грн., у лютому 2022 року 1421,00 грн., у листопаді 2022 року 500,00 грн.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачами дій по оплаті послуг з централізованого опалення в період не нарахування позивачем такої оплати та оплаті послуг з централізованого опалення в розмірі, більшому від нарахування, що мали регулярний характер, у зв`язку з чим до вимог про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2017 року строк позовної давності не сплив.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.

Також, п. 19 «Прикінцевих положень» ЦК України (в редакції Закону № 3450-IXУ) період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

За таких обставин, Законом № 3450-IXУ передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 20 січня 2024 року до 03 вересня 2025 року.

Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги закінчився під час дії карантину та воєнного стану, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за теплопостачання за період з 01.10.2013 по 30.04.2025 в розмірі 21593,34 грн., по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021 по 30.04.2025 у розмірі 339,00 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 10736,19 грн., 3% річних у розмірі 2533,61 грн.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так, позивачем нарахована пеня у розмірі 306,92 грн. за період з 30 грудня 2023 року по 01 червня 2025 року.

Оскільки Законом № 3450-IXУ передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 20 січня 2024 року до 03 вересня 2025 року, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем спеціальної позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 306,92 грн.

Згідно ст.540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 споживачами послуг з теплопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вони мають неподільне зобов`язання з утримання цієї квартири, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1009,33 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4,12, 55, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості в розмірі 35509,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1009,33 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1009,33 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1009,33 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 08 грудня 2025 року.

Суддя: М. В. Зімін