Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/995/25

Провадження №2/377/571/25

10 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 у розмірі 30 600,14 грн; судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 07.12.2023 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферту) №07.12.2023-100001160 шляхом підписання відповідачкою електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 140 днів; дата надання кредиту 07.12.2023; дата повернення кредиту 24.04.2024; період користування кредитом - повні наступні 14 днів з дня надання кредиту ( надалі -«черговий період»); процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку , на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту, 15 % від суми кредиту, дорівнює 1 800,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином у повному обсязі не виконує, тому станом на дату пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 30 600,14 грн, що складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 12 000,00 грн, процентами в розмірі 16 800,14 грн та комісії в розмірі 1 800,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 3-10).

Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 25 листопада 2025 року (а.с. 44-45).

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України судове засідання відкладено на 10 грудня 2025 року ( а.с. 55-56).

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 25 листопада 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Чехун Ю.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу. У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким їй направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 25 листопада 2025 року за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній». У такому випадку відповідач ОСОБА_1 відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідачка не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суду не повідомила.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 грудня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що 07 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 07.12.2023-100001160 шляхом підписання відповідачкою 07.12.2023 електронними підписами одноразовим ідентифікатором: Е684 -заявки; М 684- пропозиції про укладення кредитного договору (оферти); еВ 684 - додатку до анкети позичальника; С684- Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023, а також підтвердження укладення кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 ( а.с. 21-28).

Згідно з п. 3.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 3.3. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту; сума кредиту; тип кредиту- кредитна лінія; строк, на який надається кредит; дата повернення (виплати) кредиту; проценти за користування кредитом; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

У п 4.1. кредитного договору зазначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11хх-хххх-6807.

Пунктом 4.4. сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісія нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Відповідно до п. 4.5 договору ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469.13%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 25 847,80 грн.

Згідно із заявкою від 07.12.2023, відповідно до умов кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023, позичальнику надається кредит на таких умовах ( а.с. 21 зв. ст. - а.с. 23).

Дата надання/видачі кредиту: 07.12.2023. Сума кредиту: 12 000,00 грн. Строк, на який надається кредит- 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту- 24.04.2024 ( п.п.1-4.).

Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту ( надалі - «черговий період») ( п.5).

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який видається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку ( п.7).

Комісія, пов`язана з наданням кредиту, 15% від суми кредиту, 1 900,00 грн ( п. 8).

Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 2 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 3 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 4 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 5 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 6 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 7 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 8 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 9 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп, 10 платіж у розмірі 2584 грн 78 коп. Комісія сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 904 грн 78 коп, 2 платіж у розмірі 895 грн 22 коп (п.9).

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 загальна вартість кредиту становить 25 847,80 грн ( а.с. 27).

Перед підписанням кредитного договору ОСОБА_1 07.12.2023 ознайомилась та підписала одноразовим ідентифікатором А 684, який отримала sms повідомленням на телефон НОМЕР_1 , паспорт споживчого кредиту (Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) ( а.с. 27 зв. ст. - а.с.30).

Відповідно до квитанції LIQPAY №, завіреної підписом уповноваженої особи та печаткою АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Споживчий центр» 07.12.2023 перерахувало 12 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 (а. с. 31).

При цьому, номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_3 вказаний у заявці від 07.12.2023, складеній відповідно до умов кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 ( а.с. 21 зв. ст.- а.с.23).

Ідентифікація даних позичальника ОСОБА_1 здійснена АТ «Універсал Банк» через систему BankiD НБУ, про що свідчить роздруківка інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankiD НБУ (а.с. 32).

На підтвердження того, що ТОВ «Споживчий центр» являється абонентом Системи BankiD Національного банку України з 26 жовтня 2020 року надано скріншот з сайту https://bank.gov.ua ( а.с.33).

З довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданої ТОВ «Споживчий центр, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 становить: 12 000,00 грн - за основним боргом; 16 800, 14 грн - за процентами, нарахованими за період з 07.12.2023 по 24.04.2024; 1 800,00 грн- за комісією, всього 30 600,14 грн (а.с. 14).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України).

За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За змістом частини восьмої статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України « Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.

Пунктом 159 розділу VIII « Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 1 Закону України « Про електронні довірчі послуги» ( в редакції, чинній станом на час укладення кредитного договору №07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 ) ідентифікація особи- унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи.

Електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України ( частина перша статті 14 Закону України « Про електронні довірчі послуги»).

Частиною другою розділу І «Загальні положення» Положення про систему BankiD Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №32 від 17.03.2020, (далі -Положення) передбачено такі визначення:

-абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку;

-абонент Системи BankID Національного банку (далі-абонент)-юридична особа резидент приватного або публічного права, яка має укладений Національним банком України ( далі- Національний банк) договір приєднання до Системи BankID Національного банку, та Національний банк;

-користувач Системи BankID Національного банку ( далі-користувач) -фізична особа, яка ініціювала ЕЗІ з використанням Системи BankID Національного банку з метою отримання послуги від абонента - надавача послуг або контрагента абонента - надавача послуг зі спеціальним статусом.

Згідно з пунктом 21 розділу ІІІ «Порядок використання Системи BankID Національного банку, права та обов`язки суб`єктів взаємовідносин у Системі BankID Національного банку» Положення учасниками процесу взаємодії в Системі BankID Національного банку є: користувачі та абоненти.

За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперові копії електронних документів: заявки; пропозиції про укладення кредитного договору (оферти); додатку до анкети позичальника; підтвердження укладення кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023, які містять інформацію про їх підписання відповідачем ОСОБА_1 електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, які направлялися на фінансовий номер телефону позичальника НОМЕР_4 ; особисті дані останньої - реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП та номер особистого платіжного засобу № НОМЕР_3 ( а.с.21-30). Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначених документах, які складають договір, матеріали справи не містять ( а.с. 21-30).

ТОВ «Споживчий центр» являється абонентом Системи BankiD Національного банку України з 26 жовтня 2020 року, на підтвердження чого надано скріншот з сайту https://bank.gov.ua ( а.с.33). Тому позичальник ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankiD Національного банку України, що підтверджено роздруківкою інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankiD НБУ (а.с. 32).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що кредитний договір № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 укладено в електронній формі, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 140 днів.

Сторонами у належній формі погоджено розмір процентів за користування кредитом, комісії та строк на який надається кредит.

На підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 позивач надав квитанцію LIQPAY №, завірену підписом уповноваженої особи та печаткою АТ КБ «ПриватБанк», якою підтверджено перерахування ТОВ «Споживчий центр» 07.12.2023 12 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023, тобто номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_5 вказаний ОСОБА_1 у заявці від 07.12.2023, складеній відповідно до умов кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 ( а.с.31).

Також позивач долучив до позовної заяви копію договору № 4507 про надання послуг в системі LIQPAY, укладеного 01.11.2020 ТОВ «Споживчий центр» та АТ КБ «ПриватБанк» та роздруківку інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankiD НБУ про здійснення ідентифікація даних позичальника ОСОБА_1 ( а.с. 15-20,32).

Зазначені докази у їх сукупності є достатніми для встановлення обставини отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 12 000,00 грн від кредитора ТОВ «Споживчий центр» на підставі кредитного договору № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023, що свідчить про виконання позивачем свого обов`язку згідно з вказаним кредитним договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами договору відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 12 000,00 грн на 140 днів зі сплатою процентів 1% за кожен день (12 000,00 грн: 100% х 140 днів = 16 800,00 грн).

З довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданої ТОВ «Споживчий центр», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 становить: 12 000,00 грн - за основним боргом; 16 800, 14 грн - за процентами, нарахованими за період з 07.12.2023 по 24.04.2024, тобто в межах строку кредитування, встановленого умовами договору, та 1 800,00 грн за комісією, всього 30 600,00 грн (а.с. 14).

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась та не надала жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. Доказів повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії, пов`язаної з наданням кредиту, матеріали справи не містять.

Виходячи з викладених обставин та відповідних їм правовідносин, суд вважає правильним задовольнити позов повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07.12.2023 у розмірі: 30 600, 14 грн, з яких: 12 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 16 800, 14 грн- заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, 1 800,00 грн- заборгованість за комісією.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн, які останнє сплатило в розмірі 2 422,40 грн згідно з платіжною інструкцією №СЦ00041351 від 25.09.2025 за подання позовної заяви в електронній формі через підсистему «Електронний суд».

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.12.2023-100001160 від 07 грудня 2023 року у розмірі 30 600 гривень 14 копійок, з яких: 12 000,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 16 800, 14 грн- заборгованість за процентами, 1 800,00 грн- заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: вулиця Саксаганського, будинок №133- А, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 10 грудня 2025 року

Суддя Н. С. Бабич