справа № 489/8059/25 провадження №2/489/3632/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - А-Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У жовтні 2025 року А-Банк через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 89019,12 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернулася до А-Банк з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Будучи клієнтом Банку, 17.01.2025 сторони уклали кредитний договір №АВН0СТ10497120, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 60000,00 грн. строком на 60 місяців до 16.01.2030 зі сплатою процентів в розмірі 85,00 відсотків щорічно та комісії в розмір 0,00 грн. (кредитний договір складається із заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту).

У зв`язку із порушенням відповідачем грошових зобов`язань станом на 01.10.2025 утворилася заборгованість в розмірі 89019,12 грн., яка складається із 59596,40 грн. заборгованості по кредиту, 27774,42 грн. заборгованості по процентам та 0,00 грн. по комісії та 1648,30 грн. пені.

Посилаючись на наведені обставини та не погашення заборгованості відповідачем позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 02.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач звернулася до А-Банк з метою отримання банківських послуг та 11.12.2024 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

11.12.2024 відповідач підписала Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.

17.01.2025 відповідач підписала Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ10497120, відповідно до якої отримала кредит в розмірі 60000,00 грн. строком на 60 місяців ( з 17.01.2025 по 16.01.2030) зі сплатою процентів в розмірі 85 % на рік та комісії в розмір 0,00 грн. Розмір щомісячного платежу складає 4391,67 грн.

Згідно з пунктом 12 заяви у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки.

Пунктом 18 Заяви відповідач погодилася, що ця Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспорту споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту становлять договір, які їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Із підписанням Заяви відповідач підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для спожива та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, умовами якої визначено графік погашення кредиту та сплати інших, передбачених кредитним договором платежів.

До укладення кредитного договору відповідач ознайомилася та підписала паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка».

Виплата відповідачу кредиту в розмірі 60000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № TR.43596382.42024.65455 від 17.01.2025 та випискою по кредиту за період 17.01.2025 30.09.2025.

Згідно розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, станом на 01.10.2025 утворилася заборгованість в розмірі 89019,12 грн., яка складається із 59596,40 грн. заборгованості по кредиту, 27774,42 грн. заборгованості по процентам та 0,00 грн. по комісії та 1648,30 грн. пені.

Вказану заборгованість, яка відповідачем добровільно не погашена та Банк просить стягнути в судовому порядку.

Правове регулювання та мотиви суду

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).

У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає стаття 625 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджується дослідженими доказами, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримала кредит в розмірі 60000,00 грн. на строк 60 місяців із сплатою процентів за користування коштами, який зобов`язалася повернути у строки та порядок вставні договором. Між тим, взяті зобов`язання відповідач порушила, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути достроково, змінивши тим самим кінцевий строк кредитування.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, за винятком пені, шляхом стягнення із відповідача заборгованості, яка станом на 01.10.2025 складає 87370,82 грн., яка складається із 59596,40 грн. заборгованості по кредиту, 27774,42 грн. заборгованості по процентам.

Щодо стягнення пені в розмірі 1648,30 грн. суд з такою вимогою не погоджується, оскільки нарахування пені не відповідає пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2377,34 грн. (2422,40 х 98,14%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором №АВН0СТ10497120 від 17.01.2025, яка станом на 01.10.2025 складає 87370,82 грн. (вісімдесят сім тисяч триста сімдесят гривень 82 коп.) та судовий збір в сумі 2377,34 грн. (дві тисячі триста сімдесят сім гривень 34 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул.Батумська,11;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 11.12.2025.

Суддя І.В.Коваленко