справа № 489/3862/17
провадження №6/489/275/25
УХВАЛА

04 грудня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Шелегей Т.В. (далі державний виконавець) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

встановив:

У листопаді 2025 року державний виконавець звернувся до суду з поданням в якому просить постановити ухвалу про визначення частки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , а саме квартирі, об`єкт нежитлової нерухомості, загальна проща 55,7 кв.м, житлова площа 26,6 кв.м , адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання вказано, що на примусовому виконані Інгульського ВДВС перебуває виконавче провадження № 79272808 з виконання виконавчого листа № 2/489/2090/17 (489/3862/17), виданого 24.10.2017 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 16.08.2017 до досягнення дітьми повноліття.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 07.10.2025, копію якої за вих. № 139254 направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

У ході виконавчого провадження державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментам, яка станом на 07.10.2025 заборгованість складає 970000,00 грн. та вчинено заходи із встановлення доходів і майна боржника, а саме виявлено наявність боржника транспортного засобу марки - HYUNDAI, модель - SONATA, категорія легковий, колір бежевий, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , на який накладено арешт, оголошено в розшук та місцезнаходження транспортного засобу не встановлено, а також наявність відкритих на ім`я боржника чотирьох рахунків в АТ КБ «ПриватБанк», залишок на яких складає 47,34 грн. та 3,47 дол.США.

В ході проведення виконавчих дій не встановлено джерел отримання доходів боржником.

29.10.2025 від представника стягувача адвоката Сидоренко Т.В. надійшла заява з проханням звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно іншими особами, а саме стягувачем.

05.11.2025 державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , згідно якої у стягувача на праві власності наявне нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності 21.01.2019.

Станом на 10.11.2025 місце перебування транспортного засобу боржника невідоме, тому звернути стягнення на нього не має можливості. Крім того, наявна заборгованість зі сплати аліментів, що перевищує вартість транспортного засобу боржника, не дасть змоги погасити заборгованість в повному обсязі за рахунок звернення стягнення на транспортний засіб.

У зв`язку із цим, та враховуючи, що квартира оформлена на стягувача і була придбана сторонами виконавчого провадження в період шлюбу, державний виконавець просить постановити ухвалу про визначення частки боржника у спільному нерухомому майні.

У судове засідання державний виконавець та сторони виконавчого провадження не з`явилися, про розгляд подання повідомлені належним чином, що відповідно до частини другої статті 443 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подання і додані до нього докази та матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

Доданими до подання письмовими доказами підтверджується, що в Інгульському ВДВС на виконанні перебуває виконавче провадження № 79272808 з виконання виконавчого листа № 2/489/2090/17 (489/3862/17), виданого 24.10.2017 Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 16.08.2017 до досягнення дітьми повноліття.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 07.10.2025, копія якої за вих. № 139254 направлена сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, що відповідає вимогам частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

07.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 340,00 грн., копію якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 139256.

07.10.2025 державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 07.10.2025 заборгованість складає 970000,00 грн.

07.10.2025 державним виконавцем направлено запити до державних органів і установ для встановлення місця роботи, отриманого доходу (заробітної плати, пенсії тощо) та майна боржника.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України особу боржника знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

За повідомленням Державної податкової служби України боржника як фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах; боржник отримує доходи від податкового агента та є самозайнятою особою (сума нарахованого доходу 122,23 грн., період надання інформації 2 квартал 2017 року; сума нарахованого доходу 113,11 грн.; період надання інформації 4 квартал 2018 року).

За повідомленням Міністерства внутрішніх справ України за боржником зареєстровано транспортний засіб марки - HYUNDAI, модель - SONATA,категорія легковий, колір бежевий, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

07.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено запити до банків-учасників для виконання. Результат опрацювання: АТ КБ «ПриватБанк» - часткове виконання (накладено арешт, але на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови); інші повернуто без виконання (відсутність рахунків/клієнта).

Крім того на запит державного виконавця від 07.10.2025 отримано відповідь від банків-учасників, що у боржника відкрито 4 рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Залишок на рахунках складає 47,34 грн. та 3,47 дол.США.

27.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на транспортний засіб марки - HYUNDAI, модель - SONATA,категорія легковий, колір бежевий, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

27.10.2025 винесено постанову про розшук транспортного засобу боржника.

Із подання вбачається, що в ході проведення виконавчих дій не встановлено джерел отримання доходів боржником.

29.10.2025 від представника стягувача адвоката Сидоренко Т.В. надійшла заява з проханням звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно іншими особами, а саме стягувачем.

05.11.2025 державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , згідно якої у стягувача на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності 21.01.2019.

Із подання вбачається, що місце перебування транспортного засобу боржника не встановлено, крім того його вартість не покриває заборгованість по аліментам, а так як квартира була придбана сторонами в період шлюбу і оформлена на стягувача тому державний виконавець просить визначити частку боржника у спільному майні з метою подальшого звернення стягнення на таке майно.

Із матеріалів цивільної справи встановлено, що шлюб між сторонами виконавчого провадження було зареєстровано 04.08.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.08.2009.

Як зазначено вище та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2019, доданим до подання, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 21.01.2019 за стягувачем ОСОБА_2 .

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частини шостої статті 48 Закону №1404-VІІІ стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

В силу частини третьої статті 50 Закону №1404-VІІІ у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Із положень частини першої статті 70 СК України слідує, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як передбачено статтею 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом. До заходів, які необхідні для своєчасного та повного виконання рішення, зокрема, належить звернення стягнення на майно боржника.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 жовтня 2020 року у справі №2-24/494-2009 зазначила, що якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У майже аналогічній справі №643/16464/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 грудня 2020 року погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що на момент звернення державного виконавця до суду з поданням про визначення частки майна боржника квартира була спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана ними під час шлюбу. На думку Верховного Суду, врахувавши, що за встановленим загальним правилом частки дружини та чоловіка у спільному майні є рівними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця шляхом визначення частки, яка належить боржнику у спільній сумісній власності на квартиру.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц виснувала, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що квартира належать сторонам виконавчого провадження на праві спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у цьому майні є рівними.

За такого, враховуючи обов`язковість судового рішення та значний розмір заборгованість боржника по аліментам і не встановлення іншого його майна, на яке можливе звернення стягнення, а знаходження транспортного засобу невідоме та його вартість не забезпечить повне виконання рішення, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та його задоволення.

Керуючись статтею 443 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) Шелегей Т.В. задовольнити.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , складає 1/2 частини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.12.2025.

Суддя І.В.Коваленко