Справа № 347/2309/25
Провадження № 2/347/1235/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Косівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої судді Драч Д.С.,

за участі секретаря Атаманюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

31.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.06.2012р. між сторонами було укладено шлюб у виконкомі Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №3, підтвердженням чого є свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 10.06.2014 (а.с.4). Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала.

Позивач вказує, що в шлюбі з відповідачем у них народилася дитина: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 06.08.2012 року (а.с.5).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після укладення шлюбу стосунки між нею та відповідачем були нормальні. З часом відносини між ними погіршилися. Почали виникати сварки, різні непорозуміння. Відповідач проявляє подружню зраду, почав віддалятися від сім`ї. Два роки тому відносини між ними ще більше погіршилися. Сторони зрозуміли, що втратили любов та повагу одне до одного, у кожного з них різні інтереси та погляди на життя. Сімейні стосунки вони перестали підтримувати, спільного сімейного бюджету немає. Відповідач залишив сім`ю та проживає з іншою жінкою, з якою фактично створив нову сім`ю. Відповідач також не заперечує стосовно розірвання шлюбу. Спільно з відповідачем не проживають протягом двох років.

При таких обставинах позивач вважає, що шлюб носить формальний характер.

За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Ухвалою Косівського районного суду від 04.11.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач у своїй позовній заяві просить розгляд справи провести у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений про час розгляду справи належним чином, причини його неявки не відомі, відзив не подавав, заяв, що перешкоджають розгляду справи від нього не надходило.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене.

Судом встановлено, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Позивач, крім того, просить залишити на проживання із нею доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

За змістом ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Дитина сторін досягла тринадцятирічного віку.

Спору між батьками щодо місця проживання їхніх дітей судом не встановлено.

Разом з тим, судом не встановлювалася воля дитини щодо її місця проживання при тому, що її батьки проживають окремо. Доказів щодо цих обставин суду не надано. Тому суд не може за таких умов визначити місце проживання дитини сторін і така вимога не підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06.06.2012 року у виконкомі Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №3.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, тобто якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: Д.С. Драч