Провадження №2/523/7851/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 101251549 від 17 липня 2024 року у розмірі 28907,40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачка уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 101251549 у електронному вигляді на сайті кредитодавця, за яким отримала кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 10000 грн зі сплатою процентів та комісії відповідно до умов договору.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, за нею утворилася заборгованість у розмірі 28907,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8600 грн, заборгованість за процентами 14932,40 грн, заборгованість за комісійними винагородами 375 грн та неустойка 5000 грн.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості разом із понесеними судовими витратами.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 25 серпня 2025 року справа передана за підсудністю Пересипському районному суду м. Одеси на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

10 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання 24 листопада 2025 року не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у відсутності його представника.

Відповідачка про дату, час та місце слухання справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається такою, що повідомлена належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася.

Оскільки відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ураховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 17 липня 2024 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту № 101251549, отримала проект кредитного договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на вебсайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

ТОВ «Мілоан» направило ОСОБА_1 електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор «911382», при веденні якого відповідачка підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит № 101251549 від 17 липня 2024 року.

За умовами договору кредит надається ОСОБА_1 у безготівковій формі на споживчі цілі у розмірі 10000 грн строком на 345 днів з 17 липня 2024 року до 27 червня 2025 року зі сплатою процентів, які нараховуються протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, за ставкою 255.50 % річних на фактичну заборгованість за кредитом; протягом решти строку кредитування за стандартною процентною ставкою 511 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, а також комісії за надання кредиту у розмірі 575 грн, яка нараховується за ставкою 5,75 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

За умовами договору після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п. 2.2.3).

У той же день ТОВ «Мілоан» за допомогою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на підставі договору № 27052020 від 27 травня 2020 року здійснив переказ грошових коштів в сумі 10000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (платіжне доручення 93116493 та довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім»).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк кредиту склав 345 днів до 27 червня 2025 року. У графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору, зазначений період та суми та види виплат за договором.

Умовами договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу, згідно з графіком платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою 1825 % річних як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відбувається щоденно на суму простроченої заборгованості за кредитом. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (п. 4.2 договору).

Відповідачка користувалася кредитними коштами та частково вносила платежі на погашення заборгованості за договором, проте належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, процентів за користування грошима та комісії за надання кредиту відповідно до графіку платежів.

За розрахунком суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві, борг відповідачки перед ТОВ «Мілоан» за період з 17 липня по 31 березня 2025 року складає 28907,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8600 грн, заборгованість за процентами 14932,40 грн, заборгованість за комісійними винагородами 375 грн та неустойка 5000 грн.

За відомостями ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування а погашення з 17 липня по 01 серпня 2024 року кредитодавець нараховував проценти за користування кредитом за процентною ставкою 255,50 % річних на фактичну заборгованість за кредитом, визначеною п. 1.5.2 договору; за період з 02 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року за процентною ставкою 511 % річних від фактичного залишку, визначеною п. 1.5.3 договору.

Також із відомостей про щоденні нарахування вбачається нарахування позивачем за період з 17 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року процентів за порушення грошового зобов`язання за ставкою 1825 % річних відповідно до п. 4.2 договору.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За нормами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону комісія, пов`язана з наданням кредиту включається до загальних витрат за споживчим кредитом.

Тому п.1.5.1 договору про споживчий кредит № 101251549 від 17 липня 2024 року, який встановлює одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 575 грн, не суперечить вимогам законодавства.

При цьому суд вважає, що позовна вимога про стягнення неустойки за порушення зобов`язань, яка нарахована кредитодавцем за період з 17 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року на суму 5000 грн на підставі п. 4.2 договору, суперечить чинному законодавству з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, і наступними Указами воєнний стан був продовжений, а Указом Президента № 793/2025 р від 20 жовтня 2025 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Таким чином, ураховуючи вказану норму, у задоволенні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 5000 грн, нарахованої за порушення відповідачкою кредитних зобов`язань, слід відмовити.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням в загальному розмірі 23907,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8600 грн, заборгованість за процентами 14932,40 грн, заборгованість за комісійними винагородами 375 грн, підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

З боку відповідачки суду не надано жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2003,41 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (код ЄДРПОУ: 40484607, місцезнаходження: вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107)заборгованість за договором про споживчий кредит № 101251549 від 17 липня 2024 року у розмірі 23907,40 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 8600 грн, заборгованість за процентами 14932,40 грн, заборгованість за комісією 375 грн, а також та судовий збір у розмірі 2003,41 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 28 листопада 2025 року.

Суддя