Справа № 569/2331/25
Провадження № 2/0158/950/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю представника позивача - Миколаєнко В.М.
представника відповідача - Хворост Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 100581082 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними.
Крім того, 11.04.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9389370 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними.
29.07.2024 між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого ТзОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3100 грн., з яких: 1000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2100 грн. заборгованість за відсотками.
20.08.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого ТзОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 до Договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 6000 грн., з яких: 1500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 4500 грн. заборгованість за відсотками.
Також, 05.04.2024 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2268437 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними.
Крім того, 14.04.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 137112 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними.
Крім того, 02.03.2024 між ТзОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7031607 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними.
Всупереч умовам вищевказаних кредитних договорів відповідач свої кредитні зобов`язання не виконала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області скасовано заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.07.2025 у даній цивільній справі та призначено судове засідання.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.12.2025 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про витребування доказів.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у ньому, просила його задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хворост Д.М., в судовому засіданні що задоволення позовних вимог заперечила. Посилаючись на те, що матеріали справи не містять належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів за кредитними договорами та переходу до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прави вимоги за кредитними договорами, просить в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
30.07.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 26-28).
Крім того, 11.04.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9389370 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору позикодавець ТзОВ «Мілоан» передало позичальнику ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 7000 грн., строком кредитування 345 дні зі сплатою процентів від вказаної суми 1,91 %, датою повернення кредиту 22.03.2025. Додатками до вищевказаного договору є детальний графік платежів, заява на отримання кредиту, додаткові конкретні дані Позичальника для взаємодії за Кредитним договором, які також підписані відповідачем по справі ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису (а.с. 29-35, 38).
28.08.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 42-46).
З розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_1 станом на 31.12.2024 року перед позикодавцем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мала заборгованість за вищевказаним договором, яка становить 3100 грн., з якої: 1000 грн.- заборгованість за тілом кредиту (основна сума боргу), 2100 грн. сума заборгованості за відсотками. Даний розрахунок не заперечується стороною відповідача (а.с. 67).
29.07.2024 між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого ТзОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 68-71).
З розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_1 станом на 31.12.2024 перед позикодавцем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мала заборгованість за вищевказаним договором, яка становить 6000 грн., з якої: 1500 грн.- заборгованість за тілом кредиту (основна сума боргу), 4500 грн. сума заборгованості за відсотками. Даний розрахунок не заперечується стороною відповідача (а.с. 81).
20.08.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого ТзОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 117-122).
14.06.2021 між ТзОВ 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТзОВ 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 104-111).
Крім того, 14.04.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 137112 шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов вищевказаного договору позикодавець ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало позичальнику ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 6945 грн., строком кредитування 70 днів зі сплатою процентів від вказаної суми 1,4956 %, датою погашення кредиту 23.06.2024. Додатком до вищевказаного договору є графік платежів за кредитним договором, який також підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису (а.с. 112-115, 129 на звороті).
12.09.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12092024, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 132-135).
11.01.2024 між ТзОВ «Маніфою» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТзОВ «Маніфою» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с. 156-161).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, з ОСОБА_1 було укладено ряд кредитних договорів.
Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказані кредитні договори були підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є його безпосереднім підписом.
Проте, в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хворост Д.М. стверджує, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів за вказаними кредитними договорами. Крім того, посилається на те, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Суд зауважує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало суду будь-яких належних та допустимих доказів надання первісними кредиторами, зокрема, первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунки відповідача на підставі зазначених договорів, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.
Крім того, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами позивачем до позовної заяви було надано копії кредитних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.
Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а, відтак, інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Згідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу не містять всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити їх зміст у повному обсязі та встановити дійсні умови вказаних договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами.
Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оплати за договорами факторингу.
Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за правочинами, які є предметом розгляду у даній справі.
Крім того, суд не бере до уваги письмові докази, які долучені до матеріалів даної цивільної справи, оскільки протокольною ухвалою від 05.12.2025 року у задоволенні клопотання про їх долучення до матеріалів справи відмовлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 81, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд -
у х в а л и в
Відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Представник позивача Миколаєнко Вікторія Миколаївна, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача Хворост Дарія Михайлівна, адреса: вул. Вузька, 7а, м. Полтава.

Повний текст рішення складений 11.12.2025 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич