УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 523/6950/23

провадження № 61-14024ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Голосов Юрій Валерійович, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєва Юлія Сергіївна, ОСОБА_4 , про скасування реєстрації права власності, витребування майна з володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєва Ю. С., ОСОБА_4 , про скасування реєстрації права власності, витребування майна з володіння.

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 22 січня 2025 року позов задовольнив.

Поновив ОСОБА_2 строк позовної давності на подання позовних вимог.

Визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєвої Ю. С. індексний номер 46643727 від 25 квітня 2019 року відносно нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно якого було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 запис про право власності № 31342639.

Витребував від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру за адресою: номер АДРЕСА_1 .

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суворовський районний суд м. Одеси додатковим рішенням від 18 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цій справі задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 60 000,00 грн.

Одеський апеляційний суд постановою від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року залишив без змін.

Одеський апеляційний суд постановою від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року змінив в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн.

04 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Голосов Ю. В. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в указаній справі.

22 листопада 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Підлубний А. М. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в указаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 25 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Голосов Ю. В., залишив без руху та встановив заявникові строк для усунення недоліків, а саме: надання відомостей щодо вартості майна та сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Верховний Суд ухвалою від 27 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - адвокат Підлубний А. М., залишив без руху та встановив заявникові строк для усунення недоліків, а саме: надання відомостей щодо вартості майна та сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

04 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Голосов Ю. В., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків. До заяви додано копію квитанції про сплату судового збору у розмірі 13 240,64 грн. Також, зазначено про те, що вартість спірної квартири становить 715 712,00 грн та надано копію договору купівлі-продажу від 10 липня 2019 року.

07 грудня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Підлубний А. М., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків. До заяви додано копію квитанції про сплату судового збору у розмірі 13 292,84 грн. Також, зазначено про те, що вартість спірної квартири становить 718 322,00 грн та надано копію висновку про вартість майна 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності

у цивільних правовідносинах.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 718 322,00 грн.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права

на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Голосов Юрій Валерійович, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєва Юлія Сергіївна, ОСОБА_4 , про скасування реєстрації права власності, витребування майна з володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко