Справа № 523/8881/25
Провадження №2/523/4542/25
У Х В А Л А

"09" грудня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання материнства,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання материнства.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 10 липня 2025 року призначено по справі судову молекулярногенетичну експертизу.

На вирішення судової молекулярно генетичної експертизи поставлено наступні питання:

1) Чи є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 05.08.2024р., що проживає за адресою АДРЕСА_1 ) біологічною матір`ю ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чи існує кровна спорідненість між ними?

2) Чи є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 05.08.2024 р. проживає за адресою АДРЕСА_1 ) біологічною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та чи існує кровна спорідненість між ними?

3) Чи є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 05.08.2024 р., проживає за адресою АДРЕСА_1 ) біологічною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та чи існує кровна спорідненість між ними ?

Проведення судової молекулярно генетичної експертизи доручено експертам Державної спеціалізованої установи « Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (код за , місцезнаходження: 65082, м.Одеса, провулок Валіховський, 4).

08 вересня 2025 на адресу суду повернулася згадана справа з повідомленням експерта про не проведення експертизи у зв`язку із неприбуттям 14.08.2025 року та 02.09.2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4 до експертної установи для відібрання біологічних зразків.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи на 29.10.2025 року.

У судове засідання, яке було призначено на 29.10.2025 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 128-130 ЦП України, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось із відміткою про отримання судової повістки.

У судове засідання, яке було призначено на 09.12.2025 року, позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 128-130 ЦП України, належним чином.

Також про розгляд справи 29.10.2025 року та 09.12.2025 року був повідомлений належним чином представник ОСОБА_1 адвокат Смірнов В.С., який заявою від 20.10.2025 року повідомив суд про те, що ГО «Десяте квітня» надає допомогу бенефіціарам зареєстрованим за груповим номером № 788-00008222, а саме ОСОБА_5 (788- 00002401), ОСОБА_6 (788-00002402), ОСОБА_7 (788- 00002404) та ОСОБА_8 (788-109544258). При зверненні бенефіціарам повідомлено про необхідність активної участі в справі, наданні документів та особистій присутності. Однак, бенефіціари затягували процес передачі документів, ігнорували дзвінки, не з`являлись в судові засідання. 17.07.2025 року юрист ГО «Десяте квітня» за попередньою домовленістю з бенефіціарами виїхав за адресою їх проживання для супроводження до експертної установи. Однак по приїзді за адресою АДРЕСА_2 бенефіціари перестали відповідати на телефонні дзвінки. Пізніше все ж таки відповіли та повідомили про відмову від допомоги, обґрунтувавши це тим, що вони заключили договір з іншими адвокатами і тепер вони займаються процесом документування. У зв`язку з цим бенефіціари відмовляються від співпраці та участі у судових засіданнях, що унеможливлює надання правової допомоги та подальшої співпраці. У зв`язку з викладеним, адвокат Смірнов В.С. просив розглядати справу №523/8881/25 без його участі, на розсуд суду.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи позивач ОСОБА_1 , повторно не з`явилась в судове засідання без поважних причин, для розгляду ініційованого нею позову.

Інші учасники справ у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Статтею 3 ЦПК України гарантовано кожній особі право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначене право особа може реалізувати в порядку, встановленому ЦПК України.

В силу приписів ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Також у рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово підкреслювалось, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом ("Кресс проти Франції", п. 72; "Ф.С.Б. проти Італії", рішення від 28.08.1991, п. 33; "Т. проти Італії", рішення від 12.10.1992, п. 26; "Кайя проти Австрії", п. 28 від 08.06.2006; "Надточий проти України", рішення від 15.05.2008, п. 26).

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 по справі №17-рп/2011 визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007).

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Пунктом 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено, що судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів із метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2)поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження та робота судів.

Суд виходить із того, що відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та не подання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження №61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження №61-19391св21), від 12 серпня 2022 року у справі № 686/32906/19.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 двічі поспіль не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд даної справи без участі позивача є неможливим, її нез`явлення перешкоджає розгляду справи, виходячи із предмета спору визнання материнства, для вирішення якого, з метою дотримання принципу всебічності та повноти розгляду справи, необхідним є проведення судової молекулярно генетичної експертизи, проведення якої без участі зокрема позивача є неможливим, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статі 257 ЦПК України, для залишення її позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 158, 223, 257, 260, 261, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання материнства залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.12.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко