Справа № 454/4359/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сокальської міської ради Виконавчого комітету Сокаьської міської ради третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на квартиру,,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Чернявський Р.І. звернувся до суду з даним позовом, та просить визнати за позивачами право власності у частковому співвідношені на квартиру що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В своє обгрунтування зазначає, що вищевказана квартира є особистою власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки була спільно придбана у 1994-1995 роках. Житловий будинок знаходився на балансі селянської спілки «Відродження» тому на загальних зборах прийнято рішення про продаж половини будинку ОСОБА_3 який там проживав зі своєю сім`єю.

Однак після смерті ОСОБА_3 позивачі не мають можливості прийняти спадкове майно, оскільки право власності на квартиру не оформлено. За таких обставин єдиним способом захисту прав позивачів є визнання права власності на вищевказане майно, а тому вони змушені звернутися до суду із даним позовом.

Позивачі та його представник в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, заяв чи клопотань по справі не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, однак суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника, вирішення даного питання покладає на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд приходить до наступного.

03.03.1994 року на зборах членів селянської спілки «Відродження» прийнято рішення про продаж половини будинку ОСОБА_3 в якому він проживає зі своєю сім`єю.

Після чого було укладено Договір-зобов`язання відповідно до якого ОСОБА_3 має сплатити вартість будинку щомісячними платежами протягом року, починаючи з 01.07.1994р. по 01.07.1995р.

Із оглянутої довідки №14 від 16.03.1995р. встановлено, що ОСОБА_3 повністю сплачено вартість за будинок. Вказаний факт також підтверджено квитанцією до касового ордеру №1399 с/с «Відродження» із відміткою про сплату.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 , заповіт від його імені не посвідчувався, про що свідчить довідка старости Сокальської міської ради №299 від 06.12.2023р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 .

Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 , оскільки його батьки розлучилися у березні 2007 року що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 382 ЦК України квартира є об`єктом права власності.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому позивачем у позові про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України обов`язково є особа, яка вже є власником.

Визнання права власності згідно вказаної статті не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 23.12.2014 у справі №3-191гс14 та від 06.07.2016 у справі № 3-576гс16, а також Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 №914/904/17.

Відповідно до п.6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. (який був чинним у 2003 році) оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію; власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На даний час позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на вищевказану квартиру в позасудовому порядку.

Пунктом 9статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18).

Слід також зауважити, що спадщина після померлого ОСОБА_3 на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, відемурлою у відповідності до приписів статті 1277 Цивільного кодексу України не визнана, позивач є єдиним спадкоємцем за законом.

Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Право позивачів, як спадкоємців на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавців у позивачів наявні перешкоди в нотаріальному оформленні спадщини.

З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,76-81,315,319 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 3/4 частки на квартиру загальною площею 71,1м.кв. в тому числі житлова площа 34,9м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частки на квартиру загальною площею 71,1м.кв. в тому числі житлова площа 34,9м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина