Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9207/24 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №274/9207/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягувати з ОСОБА_2 на свою користь: аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття; аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Позов обґрунтований тим, що 07 червня 2024 року між нею та ОСОБА_1 укладений шлюб. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Малолітня дитина зареєстрована та проживає з нею. Вона також потребує матеріальної допомоги зі сторони чоловіка, оскільки доглядає дитину до трьох років. ОСОБА_1 працює офіційно, регулярно отримує гідну заробітну плату, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має та не має зобов`язань за виконавчими листами, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу синові та на її утримання. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки БМВ Х5, 2011 року випуску.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року позов задоволений частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Також ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 26 листопада 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. В решті вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання матері сина до досягнення дитиною віку трьох років, відповідач ОСОБА_1 подав у цій частині апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині стягнення аліментів на утримання матері сина скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що відносно стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його доходу він не заперечує та усвідомлює свій батьківський обов`язок. Він та відповідач проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство. Спільний бюджет передбачає об`єднання фінансів та спільне планування витрат, тобто весь тягар щодо утримання сім`ї покладений на нього, а всі зароблені ним кошти витрачаються на потреби сім`ї, а саме, купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, сплату комунальних платежів та медичного обслуговування. Він є військовослужбовцем ЗСУ та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , отримує щомісячне грошове забезпечення у розмірів 51 083,37 грн. Із грошового забезпечення витрачає значну частину коштів на придбання військового спорядження, тобто на купівлю предметів та складових екіпіровки військовослужбовця для ведення бойових дій. Суд, ухвалюючи рішення, стягнув з нього 50% від грошового забезпечення, що, на його переконання, суперечить чинному законодавству.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, але не додала докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу відповідно до положень частини четвертої ст.360 ЦПК України. Оскільки ОСОБА_1 не виконала положення частини четвертої ст.360 ЦПК України, поданий нею відзив на апеляційну скаргу підлягає поверненню без розгляду на підставі ст.ст.183,360 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення останньою віку трьох років, відповідно до положень ст.367 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справив убачається та апеляційним судом установлено, що сторони із 07 червня 2024 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07 червня 2024 року серія НОМЕР_2 (а.с.10).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 листопада 2024 року серія НОМЕР_3 (а.с.11).

Відповідно до витягів із реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7,12).

За положеннями частини першої ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами другою та четвертою ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу.

Тлумачення частини четвертої ст.84 СК України свідчить про те, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою дитини, яка не досягла трьох років; можливість батька надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища.

Відповідно до правового висновку, відображеного у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі №712/4702/19, право на аліменти у дружини матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Із системного аналізу наведених правових норм та усталеної судової практики з приводу врегулювання подібних правовідносин слідує, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд має з`ясувати, чи має змогу відповідач сплачувати вказані аліменти.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2024 року №632/9/2873, ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та за період із 01 травня 2024 року по 31 жовтня 2024 року розмір нарахованого йому грошового забезпечення склав 353 312,62 грн, а саме: травень 2024 року - 50 737,59 грн, червень 2024 року 96 647,15 грн, липень 2024 року 51 083,37 грн, серпень 2024 року - 51 213,57 грн, вересень 2024 року 51 815,47 грн, жовтень 2024 року - 51 815,47 грн (а.с.13). Згідно з довідкою цієї ж військової частини від 02 квітня 2025 року №638/9/637 розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із листопада 2024 року по лютий 2025 року склав суму 205 921,83 грн (а.с.39). Отже, матеріалами справи доведено, що середньомісячний розмір грошового забезпечення відповідача становить 55 923,45 грн. За мінусом податків чистий щомісячний дохід відповідача складає 55 084,59 грн.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 має сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від його доходу, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що відповідач спроможний ще щомісяця сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частки від усіх видів його доходів до досягнення сином ОСОБА_3 трьох років, що не є наразі для відповідача надмірним тягарем, а є посильною допомогою дружині, яка здійснює догляд за сином, який не досяг віку трьох років, поки відповідач зайнятий на військовій службі. Матеріальний стан відповідача (розмір його грошового забезпечення) не поставить останнього у скрутне матеріальне становище, якщо його аліментні зобов`язання (на дитину та дружину до досягнення дитиною віку трьох років) будуть складати загалом 7/20 частки від його доходу (1/4+1/10). Наявність у власності відповідача автомобіля позивачем не доведено, а у апеляційній скарзі відповідач такої обставини не підтверджує.

Частка у розмірі 1/10 на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років також врахує потреби відповідача на проходження військової служби у період воєнного стану.

Разом відповідачу в грошову еквіваленті залишається приблизно 35 804,98 грн, а на дитину та дружину він має на час ухвалення цього рішення сплачувати у грошовому еквіваленти приблизно 19 279,61 грн (13 771,15 грн + 5 508,46 грн). При цьому права дитини не будуть жодними чином порушеними або ущемленими, оскільки на сина мають сплачуватися аліменти у розмірі частки, яка у грошовому виразі наразі становить 13 771,15 грн, що є достатнім та відповідає найвищим інтересам дитини. Отже, розмір частки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років у 1/10 частки від доходу відповідача буде справедливим.

Колегія суддів звертає увагу, що при вирішені цього спору не може бути враховане бажання відповідача про сплату аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до діючого законодавства правом вибору способу стягнення аліментів (у частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів, тобто позивач, а платник аліментів (відповідач) позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Підсумовуючи викладене вище, відповідно до положень ст.376 ЦПК України колегія судді апеляційного суду змінює рішення суду першої інстанції та зменшує розмір частки аліментів, який належить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3 трьохрічного віку, із 1/6 частки до 1/10 частки. При цьому рішення суду першої інстанції в частині відмови у решті вимог, негайного виконання та судового збору залишається без змін.

Також, виходячи з засади (принципу) диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його у вирішені цієї вимоги не змінює, приймаючи до уваги, що в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до пункту 2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи про стягнення аліментів (пункт 3 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3 віку трьох років змінити, зменшивши розмір частки аліментів, який належить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3 віку трьох років, із 1/6 до 1/10 частки.

Рішення в частині відмови у решти вимог, негайного виконання та судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: