Справа №491/1010/25
Провадження № 2/491/675/25
РІШЕННЯ

іменем України

02 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Білоус А.В.,

учасників справи: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

Позовна заява мотивована тим, що судовим наказом Ананьївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року у справі № 491/1153/23 задоволено заяву ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів. З позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви - 09 жовтня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи наявність інших утриманців, у відповідності до статті 192 СК України позивач змушений звернутися до суду та просити змінити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідачці на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду Ананьївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України (а.с.25).

13 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому просить щоб суд сам вирішив з наданих позивачем документів чи є вагомі аргументи для зменшення аліментів. Зазначає, що буде повністю згодна з рішенням суду, яким би воно не було (а.с.29).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32). Водночас, 13 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідачка надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність (а.с.31).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене, положення частини третьої статті 223 ЦПК України, заяву відповідачки, наявність відомостей про належне повідомлення відповідачки про дату, час та місце слухання справи, суд на місці постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідачки. Ухвала занесена секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

В частині першій статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволені позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; уродженець с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19 вересня 2015 року Ананьївським РС ГУ ДМС України в Одеській області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (а.с.7-9).

Відповідачкою у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; уродженка с. Пасицели Ананьївського району Одеської області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 (а.с.24).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року у справі № 505/3436/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.18-19).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін в шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 03 жовтня 2025 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 108 (а.с.12).

Судовим наказом Ананьївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року у справі № 491/1153/23 заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви - 09 жовтня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття(а.с.10-11).

В частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статтей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України ід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дочка ОСОБА_4 .

На підтвердження зазначеного факту до позовної заяви позивачем додано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 15 листопада 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 268 (а.с.14).

Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 15 травня 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 268, з якого вбачається, що 15 травня 2024 року позивач уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини значиться - « ОСОБА_6 » (а.с.13).

Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_7 доньки ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до судового наказу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З приводу обґрунтування позивачем своїх вимог тим, що окрім сплати аліментів на утримання сина, судовим наказом Ананьївського районного суду Одеської області від 06 червня 2025 року у справі № 491/411/25 з нього на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви - 16 травня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття(а.с.19-20), суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що частки від заробітку позивача, які стягуються на утримання дітей є рівними та складають 1/4 заробітку позивача на кожну дитину.

При цьому, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року у справі № 491/1153/23, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно.

Тобто позивач просить суд зменшити частку від його заробітку, яка виплачується в якості аліментів на утримання одного з його дітей.

При цьому, зі змісту статті 2 Конвенції вбачається, що всі діти, незалежно від їхньої раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, соціального походження - рівні у своїх правах. Держава не може порушувати жодне з прав.

Зазначене відповідає положенням статті 52 Конституції України, якою визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Аналогічні за змістом положення містяться в статті 142 СК України, якою передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

З урахуванням змісту зазначених норм вбачається, що позовні вимоги позивача, в разі їх задоволення будуть прямим порушенням положень Конституції України, Сімейного кодексу України та Конвенції, оскільки призведуть до порушення рівності прав дітей позивача на отримання рівного утримання від позивача, нададуть перевагу одному з дітей, зменшивши обсяг підтримки батьком іншого.

Аналогічних за своїм змістом висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), зазначивши, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Тому, приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Ананьївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року, то йому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 264, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін та інших учасників справі на виконання пункту 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач:ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2
Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3

Копію рішення суду вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Желясков

Рішення суду набрало законної сили «_____» __________________20_____ року.

Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/1010/25 Ананьївського районного суду Одеської області.