Справа № 183/2946/25
№ 2-о/183/168/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Сороки О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Григорьєвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення вимог, просив:

-встановити факт народження громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Шершенці Кодимського (Подільського) району Одеської області УРСР, національність - молдаванка, мати - відомості відсутні, батько - відомості відсутні;

-встановити факт, що актовий запис № 16 від 21.07.1975 року про перебування у зареєстрованому шлюбі, складеного виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, складено відносно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати заявника ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Бабуся заявника була уродженкою Молдови та проживала в с.Шершенці Кодимського (Подільського) району Одеської області, УРСР, про що свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_1 та довідка Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 04.04.2024 року за № 03-17/1315.

Заявник звернувся до Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 та свідоцтва про шлюб між дідусем та бабусею.

Однак, заінтересована особа своїм листом від 26.09.2024 року № 1667/31.19-31 повідомила про те, що інформація про персональні дані фізичної особи, що мітяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденціальною і не підлягає розголошенню.

Таким чином, задля отримання повторних свідоцтва про народження баби по лінії матері та свідоцтва про укладення шлюбу між дідом та бабою, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У письмових пояснення по суті представник заінтересованої особи зазначає, що з поданих заявником документів вбачаються розбіжності, а саме у свідоцтві про народження його матері ОСОБА_5 батьками значаться (мовою оригіналу) ОСОБА_3 и ОСОБА_2 . В свідоцтві про смерть діда зазначено прізвище померлого (мовою оригіналу російською) ОСОБА_3 . У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 2 від 31.07.2024 року, виданого Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису про шлюб № 16 від 21.07.1975 року, складеного виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Враховуючи наявність актового запису про шлюб між дідусем та бабусею заявника, на думку представника заінтересованої·особи, відсутні підстави для встановлення факту, на якому наполягає заявник, оскільки ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачає внесення змін до актового запису за наявності достатніх підстав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у справі (а.с. 26).

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року відмовлено заявникові у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 48-50).

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Пасічник Т.В. заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, вважає, що від встановлення таких фактів будуть поновлені права заявника на отримання повторних свідоцтв про народження його бабусі, у якому буде віно зазначено прізвище ОСОБА_2 , а також він матиме можливість повторно отримати свідоцтво про шлюб між бабою та дідом з вірними прізвищами.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, приходить до наступного висновку.

Суду надано свідоцтво про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого зазначено ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

Згідно повторного свідоцтва про шлюб ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою села Шершенці Кодимського району Одеської області. Шлюб зареєстровано 11 грудня 1967 року, прізвище дружині присвоєно ОСОБА_14 (а.с. 13).

В свою чергу, ОСОБА_5 , згідно поданої копії свідоцтва про народження, народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 15).

Суду надано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , що було видане повторно, у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 16).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 31 липня 2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на запит ОСОБА_1 , актовий запис про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складено 21 липня 1975 року за № 16 виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно ОСОБА_2 (а.с. 17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 19).

Суду надано довідку, видану Кодимською міською радою Подільського району Одеської області, у відповідності до якої ОСОБА_2 , 1920 року народження, постійно проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно записів в по господарських книгах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області.

Судом встановлено, що 10.09.2024 року заявник звернувся до Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак у видачі таких свідоцтв заявнику було відмовлено, оскільки заявником не підтверджений факт родинних відносин між ним та особою, щодо якої складено актовий запис.

Представник заявника посилаються на те, що від встановлення таких фактів, на яких він наполягав протягом розгляду цієї справи, залежить право ОСОБА_1 на отримання повторних свідоцтв про народження бабусі та свідоцтва про укладення шлюбу між нею та дідом.

Зазначені обставини стали підставо для звернення заявника до суду.

Між тим, з наданих заявником письмових доказів, свідоцтв про народження, свідоцтв про укладення шлюбу, свідоцтв про смерть, вбачається, що між заявником та відділом РАЦСу виник спір з приводу внесення змін до відповідних актових записів щодо прізвища бабусі, як при народженні на « ОСОБА_2 », так і при реєстрації шлюбу на « ОСОБА_2 ».

Норми права застосовані судом.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793; далі - Правила №96/5).

Пунктами 1.1, 1.5 розділу I Правил №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану використовує усі відомості, отримані за результатами відповідної перевірки, для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.7, 2.11 розділу ІІ Правил №96/5, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Пунктом 2.12 розділу ІІ Правил №96/5 встановлено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України (підпункт 2.13.3 пункту 2.13 розділу ІІ Правил).

Відповідно до пункту 2.15 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається: якщо актовим записом про народження передбачені, але в ньому відсутні прізвище, власне ім`я, по батькові або громадянство батьків; якщо прізвище, власне ім`я та по батькові зазначено без урахування національних традицій; якщо при державній реєстрації народження дитині присвоєне прізвище або власне ім`я без урахування побажань батьків або одного з них; якщо дитина має власне ім`я, відмінне від того, яке зазначено в актовому записі про народження, і цього вимагають інтереси дитини; при необхідності зміни прізвища, власного імені, по батькові у зв`язку із зміною статі; при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа); при зміні громадянства; при зміні батьком або матір`ю прізвища відповідно до статті 53 Сімейного кодексу України та необхідності внесення змін до актового запису про народження їх дитини (висновок складається з урахуванням вимог, зазначених у статті 148 Сімейного кодексу України); якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості); в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно з пунктом 2.16 розділу ІІ Правил №96/5, зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку (підпункт 2.16.14 пункту 2.16 розділу ІІ Правил).

Як установлено пунктом 2.19 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами не пізніше наступного робочого дня надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Другий примірник залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем його складання. Якщо актовий запис цивільного стану, у який потрібно внести зміни, міститься в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, висновок складається в одному примірнику.

Відповідно до пункту 2.20 розділу ІІ Правил №96/5, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичному представництві чи консульській установі України, якими складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику, який запрошується до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України не пізніше наступного робочого дня з дня складання висновку. Водночас у висновку зазначається про можливість оскарження відмови про внесення змін до актового запису цивільного стану в судовому порядку. На прохання заявника пред`явлені ним документи, крім заяви, повертаються, про що здійснюється запис на заяві, який скріплюється його підписом.

Отже, за змістом наведених положень за результатами розгляду заяви про внесення змін до актового запису відділ державної реєстрації актів цивільного стану на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки складає обґрунтований висновок: 1) про внесення змін до актового запису цивільного стану або 2) про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану - за формою, наведеною в додатку 2.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №760/24695/19 у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. З метою з`ясування того, чи було у відповідача достатньо підстав для задоволення заяви позивача, необхідно встановити, чи підтверджується поданими нею документами можливість внесення таких змін.

В свою чергу, згідно із частинами першою, другою, третьою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Правовстановлюючий документ - документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. Це може бути - державний акт на право власності на земельну ділянку, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, трудова книжка, цивільно-правовий договір тощо.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення « №5 від 31.03.1995р. визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої,зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Враховуючи, що в порядку окремого провадження не підлягають розгляду справи про встановлення факту належності особі паспорта, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі і актових записів, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Слід зауважити, що в разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, заявник просить встановити факт народження громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с.Шершенці Кодимського (Подільського) району Одеської області УРСР, національність - молдаванка, мати - відомості відсутні, батько - відомості відсутні, що на його думку надасть йому можливість отримати повторне свідоцтво про народження його бабусі з відповідними даними.

Як зазначав суд вище, відповідно частини першої статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини 2 цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте, у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається;

Згідно статті 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) (провадження № 11-381апп19) вказавши, що у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Схожих за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19), а також Верховний Суд постановах від 30 січня 2020 року у справі № 754/7901/19 (провадження № 61-16791св19), від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19 (провадження № 61-21818св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 759/13784/19 (провадження № 61-1024св20).

Отже, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності та внесення запису про національність певної особи, питання, порушене заявником у поданій до суду заяві не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а і судовому розгляду взагалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у встановленні фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області, , місцезнаходження: вул..Українська, 7-А, м.Самар, Дніпропетровська область, 51200.

Суддя О.В. Сорока.