Провадження № 2-о/643/412/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025

08 грудня 2025 року місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Гур`єва А.А.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гур`єв Андрій Альбертович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Широківська сільська рада Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якої зазначає, що є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До вересня 2020 ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована у власному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із похилим віком та нездатністю до самообслуговування у вересні 2020 ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до доньки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому місце своєї реєстрації не змінювала. Відтак, заявниця постійно проживала зі своєю матерію з вересня 2020 до моменту її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Заявниця через свого представника ОСОБА_4 звернулась до Березнегуватської ДНК Миколаївської області із заявою про право на спадщину. 23.05.2025 нотаріальна контора надала роз`яснення про те, що видати свідоцтво про паво на спадщину не є можливим у зв`язку із відсутністю доказів спільного проживання зі спадкодавцем. Отже, ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини і їй було запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку. Разом з тим,оскільки на день відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживала із ОСОБА_3 вона вважається такою, що прийняла спадщину. Оскільки в іншій спосіб підтвердити факт постійного проживання заявниці з ОСОБА_3 неможливо, звернулася до суду про встановлення факу постійного проживання із спадкодавцем.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вищевикладені обставини та вимоги заяви, просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що заявниця її сестра, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 матір. ОСОБА_2 підтвердила факт того, що мати у вересні 2020 переїхала з Миколаївської області до сестри ОСОБА_1 у м. Харків через похилий вік, стан здоров`я та потребу постійного стороннього догляду, де проживала сумісно з останньою у будинку АДРЕСА_2 . Щодо вимог заяви про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, не заперечує.

Представник Широківської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином та своєчасно повідомлений про дату час та місце його проведення, заяв про поважні причини відсутності представника або про розгляд справи без участі такого, до суду не надійшло. Правом надання заперечень, пояснень щодо вимог заяви представник не скористався.

Суд, вивчивши доводи заявниці, враховуючи позицію заінтересованої особи ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши свідків, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Відповідно до правил ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1971 року по день її смерті.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про укладання шлюбу, довідкою Широківської сільської ради, свідоцтва про право на спадщину за законом, Відомостей з Державного реєстру речових прав, паспортів громадянина України (а.с.9-31).

Заявниця просить суд встановити факт постійного проживання неї разом із матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

На підтвердження своїх доводів позивачем також в якості доказів надано копію довідки Старости Новопетрівського старостинського округу Широківської сільської ради вих №187 від 21.05.2025 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вересня 2020 по день своєї смерті проживала у доньки ОСОБА_1 в АДРЕСА_3 (а.с.29).

Із копії довідки Старости Новопетрівського старостинського округу Широківської сільської ради вих №185 від 21.05.2025 вбачається, що с. Новопетрівка, Баштанського району, Миколаївської області заходилася в окупації з 18.03.2022 по 10.04.2022 (а.с.30).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_1 є сусідкою зверху, з якою часто зустрічалася, так як товаришували їх діти. Свідок підтверджує, що разом з ОСОБА_1 з 2020 за адресою: АДРЕСА_2 , проживала її матір, за якою остання доглядала. Мати була похилого віку, маломобільною особою, пересувалась на інвалідному візку. Крім ОСОБА_1 матері допомагала її сестра. Мати ОСОБА_1 померла у жовтні 2021..

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що проживає у квартирі АДРЕСА_4 та знає ОСОБА_1 , як сусідку по квартир поруч на поверсі, знайомі близько 30 років, бувала у її квартирі. Також свідок знає сестру ОСОБА_1 ОСОБА_2 . ОСОБА_7 підтверджує, що мати ОСОБА_1 з 2020 проживала разом із донькою до своєї смерті восени 2021. Бачила їх разом, ОСОБА_1 доглядала за матір`ю, оскільки остання самостійно не пересувалась.

Як вже судом встановлено, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Маючи намір оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 , заявниця звернулася до Березнегуватьської державної нотаріальної контори Миколаївської області, де ОСОБА_1 надано роз`яснення із яких вбачається, що оскільки у подовж встановленого законом строку для прийняття спадщини остання не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не може надати відомостей про проживання (реєстрацію) разом із померлим на день його смерті, нотаріальна контора не може прийняти заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Для вирішення цього питання необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.27).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд аналізуючи вищевикладене, дійшов висновку, що на підставі наданих документах вбачається факт наявності постійного проживання ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на час смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час відкриття спадщини, тому суд вважає, що є правові підстави для задоволення заяви, оскільки викладена вимога є законною, обґрунтована та підтверджена належними доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Керуючись ст.ст. 12,81, 83, 258-261, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гур`єв Андрій Альбертович, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Широківська сільська рада Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, про що 23.10.2021 видано свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №20403.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Широківська сільська рада Миколаївської області, адреса місця знаходження: 7320, Миколаїська область, Баштанський район, с. Широке, вул. Шкілька,1; Код ЄДРПУ 04377049.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя Сугачова О.О.