ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1979/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 703/1220/25 Категорія: 304090000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Фетісова Т.Л., Гончар Н.І.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Хоменко Андрій Семенович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка Андрія Семеновича на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2022 відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування та підписала Паспорт кредиту АТ КБ «Приватбанк».

05.07.2022 відповідач підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила такі умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн; 2) тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; 4) процентна ставка, відсотків річних: 42,0 %; 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%.

На підставі укладеного Договору відповідач, отримала платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 07/23, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку.

Також відповідач додатково отримала кредитну карту № НОМЕР_2 , строк дії 06/27, тип картки «Універсальна».

Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.

У зв`язку з порушеннями зазначених зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 05 лютого 2025 року має заборгованість у розмірі 49 064 грн 68 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2025 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 49 064 грн 68 коп. та 2 422 грн 40 коп. судового збору, а всього 51 487 грн 08 коп.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт користування карткою та кредитними коштами відповідачем підтверджений випискою з особового рахунку. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 49064 грн 68 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Оскільки отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не були повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів.

Не погодившись з заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Хоменко А.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Крім того, скаржник просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що і заява про приєднання до умов та правил, і паспорт споживчого кредиту були ніби-то підписані відповідачкою в один і той самий час шляхом графічного відображення, а саме 05.07.2022 о 10 год 18 хв 16 сек, не дивлячись на великий об`єм вказаних документів. При цьому, підписи є абсолютно ідентичним, що, на думку скаржника, доводить, що підпис міг бути скопійований і вставлений у всі документи, на розсуд позивача.

Скаржник зазначає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, представника відповідача, дослідивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 05.07.2022 ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 35-46).

Позичальниця погодилася, що підписанням цієї Заяви вона приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms у редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Крім того, ОСОБА_1 05.07.2022 було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 47-51).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою за договором № б/н за період 01.07.2022 05.02.2025.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 05.02.2025 складає 49064,68 грн, що є заборгованістю за простроченим тілом кредиту (а.с. 24-27).

Відтак, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

На підставі ст. 634 ЦК України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Звертаючись до суду з позовом, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 49064,68 грн, що є простроченим тілом кредиту.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом була списана банком.

Колегія суддів наголошує, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05 липня 2022 року, відповідач підтвердив, що між ним та банком укладено договір банківського рахунку, а саме: ОСОБА_1 , яка діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відкриття, ведення, обслуговування карткового рахунку, його функціонування та кредитування на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 05 липня 2022 року, тобто між Банком та відповідачем був укладений договір № б/н від 05 липня 2022 року в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання відповідача до запропонованого Банком договору.

В Заяві про приєднання, яка підписана відповідачем, викладений текст умов, до яких приєднався відповідач на момент підписання.

Отже, саме такою банківською послугою як кредитування рахунку і користувався відповідач протягом тривалого періоду, доки заборгованість не стала простроченою.

Суд першої інстанції правильно вказав, що з виписки по рахунку чітко прослідковується, якими картками користувався відповідач, їхні номери та періоди, в які діяли відповідні картки і ця інформація відповідає доводам, які були зазначені банком у позовній заяві. Відповідач активно користувався встановленим йому кредитним лімітом (виданими картками) та вчиняв дії щодо сплати заборгованості за кредитним договором протягом періоду кредитування.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Колегія суддів звертає увагу, що банківські виписки з рахунків є належними, допустимими і достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, що підтверджують факт здійснення операцій між банком та клієнтом. Тому, для підтвердження встановлення Банком кредитного ліміту на картковий рахунок клієнта та користування ним достатньо надання виписок по рахунках, які складаються у вигляді електронних записів та роздруковані на паперових носіях (висновок Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц).

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Будь-яких доказів на спростування укладення кредитного договору та наявної заборгованості стороною відповідача суду також не надано.

Докази неотримання кредитних карток та нездійснення платіжних операцій у матеріалах справи відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та наявні в матеріалах справи докази щодо укладення кредитного договору, існування заборгованості за кредитним договором та її розміру.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів висновує, що заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2025 року є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування скаржником не доведено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка Андрія Семеновича залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2025 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Н.І. Гончар