ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1087/25
Провадження № 2/483/664/2025
09 грудня 2025 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря Шилінскас О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції з використанням представником позивачки власних технічних засобів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя та виділення у власність позивачки частки вказаного майна.
В обґрунтування вимог зазначила, що в період зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано спірну квартиру. Оскільки зазначене майно є спільним майном подружжя та сторонами не погоджено порядку його поділу, вона змушена звернутися до суду.
Позивачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.
Від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносин.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2018 року по 15 листопада 2022 року (а.с. 39-40).
В період шлюбу сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 28-30).
14 червня 2025 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України).
За змістом частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обігу.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина 1 статті 65 СК України).
Відповідно до частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 СК України).
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини/чоловіка визначені статтею 57 СК України, відповідно до якої, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте до шлюбу; за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України містить правову презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (крім майна, зазначеного в ст. 57 СК України). Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала надала суду докази того факту, що спірне майно набуто сторонами у період шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 4 663 грн 04 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі 4 663 грн 04 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 663 (чотири тисячі шістсот шістдесят три) грн 04 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча: