Справа № 524/7374/25
Провадження № 2/533/507/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 у розмірі 65718,36 гривень.

Також позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень, розгляд справи проводити без участі представника, проти заочного рішення не заперечував.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач просив витребувати від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію.

Процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 липня 2025 року цивільну справу було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с. 103).

07 жовтня 2025 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Козельщинського районного суду Полтавської області від 07.10.2025 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. (а.с. 109).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 10 грудня 2025 року (а.с. 110-112).

Цією ж ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково та витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію.

22.10.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 120-123).

05.11.2025 від АТ «Універсал Банк» повторно надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 127-129).

У судове засідання 10.12.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, поти заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 у розумінні п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду (а.с.118 А -119, 125-126), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву не подавала.

Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року вирішено проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 1-8)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 282178830 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Позивач зазначав, що відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідачка заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора RQKY-7392.

14.11.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 13800,00 грн на банківську карту відповідачки № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

У подальшому право вимоги за кредитним договором до відповідачки неодноразово відступалося. Останнім кредитором є позивач.

Загальна сума заборгованості відповідачки, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 65718,36 грн., яка складається зі: 13800,00 грн - заборгованість по кредиту; 51918,36 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на ст. 6, 204, 205, 525, 530, 599, 610-612, 625, 627, 638, 1054-1055, 641, 644, 1077-1078, 1082 України, статті 133-134, 137, 141, 175 Цивільного процесуального кодексу України статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтю 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 404/502/18 (постанова від 23 березня 2020 року), у справі № 732/670/19 (постанова від 09 вересня 2020 року), у справі № 524/5556/19 (постанова від 12 січня 2021 року), у справі № 2-383/2010 (постанова від 14 листопада 2018 року), у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року).

Позиція відповідача

Відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила.

Фактичні обставини справи, встановлені судом (матеріали справи досліджувалися у змішаному вигляді: паперовому та електронному)

14.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (за договором - кредитодавець) та відповідачкою ОСОБА_1 (за договором - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 282178830 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідачки), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 4.10.7, п. 14.2, р. 15 кредитного договору (а.с. 74-76).

Кредитний договір містить такі терміни та визначення, що використовуються у договорі:

- дисконтний період кредитування або дисконтний період - період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші у межах встановленого кредитного ліміту, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії договору (п.1.1.3 кредитного договору);

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником та пересилаються кредитодавцю (п. 1.1.5 кредитного договору);

- заявка - анкета встановленої кредитодавцем форми, що інтегрована в інформаційно комунікаційну систему кредитодавця, яка заповнюється позичальником через комунікаційний ресурс кредитодавця. Заявка заповнюються з метою вчинення електронного правочину, ідентифікації в Інформаційно-комунікацій системі кредитодавця, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та містить дані що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення щодо видачі чи відмови у видачі кредиту;

- продовження дисконтного періоду або пролонгація - умова договору, яка дає можливість позичальнику продовжити строк дисконтного періоду шляхом здійснення оплати всіх нарахованих на день платежу процентів за користування кредитом з відповідним призначенням платежу (п. 1.1.23 кредитного договору);

- термін платежу - календарна дата, коли позичальник має повернути суму кредиту та/або сплати проценти за користуванням ним, визначена за правилами описаними в договорі (п. 1.1.32 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 13800 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - правила).

Згідно з п. 2.2 кредитного договору сума кредитного ліміту, вказана у п. 2.1 договору, - це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 13800 грн 00 коп. 14.11.2023 (що є датою надання кредиту) (п. 2.3 кредитного договору).

Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачений цим договором (п. 2.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) у межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору сторони погодили, що встановлений у п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена…

Згідно з п. 3.3 кредитного для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2980 грн 80 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через особистий кабінет.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних траншів, вказана у п. 2.1 договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника.

У п. 4.7 кредитного договору зазначено, що … верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме таким способом: спосіб верифікації - Система BankID НБУ; дата отримання інформації - 05.08.2022; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації - e061ccb3-159c-4899-8a21 0b085e71476e.

Відповідно до п. 4.10.7 кредитного договору позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в Інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця, відповідно з цього моменту кредитодавець повідомлений про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладання договору. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору зі сторони кредитодавця є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. підписанням договору зі сторони позичальника є направлення позичальником повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор, отриманий від кредитодавця через особистий кабінет.

Згідно з п. 5.1. кредитного договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 14.12.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 кредитного договору).

Відповідно до п.7.2.1 кредитного договору в обов`язковому порядку основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору у порядку, передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 договору.

Згідно з п. 7.3 кредитного договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 14.12.2028.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

У відповідності до п. 8.2 кредитного договору процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

За період від дати видачі кредиту до 14.12.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 262,80 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,72 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка) (п. 8.3.1 кредитного договору).

Згідно з п. 8.4 кредитного договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків у день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 8.8 кредитного договору для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 16780 грн 80 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2980 грн 80 коп. та суму кредиту у розмірі 13800 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 979,84 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 121,60 % від суми першого траншу.

Згідно з п. 8.9 кредитного договору викладені у п. 8.8 договору значення можуть змінюватись у сторону зменшення за умови дострокового повного чи часткового погашення кредиту, або у сторону збільшення - за умови отримання додаткових траншів за договором, оформлення пролонгацій за договором та у разі користування кредитом після закінчення дисконтного періоду.

Згідно з п. 9.1.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 9.1.1.13 кредитного договору кредитодавець має право передати іншій особі свої права кредитора за договором без згоди позичальника.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків - до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1 кредитного договору).

Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. (п. 14.1 кредитного договору).

Згідно з п. 14.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору у якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів чи пролонгацій, сторони використовують логін та пароль від особистого кабінету, в якості простого електронного підпису позичальника у розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги».

У р. 15 кредитного договору зазначено реквізити сторін, зокрема, і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідачки - ОСОБА_1 , місце проживання ( АДРЕСА_1 ); ідентифікаційний номер відповідача ( НОМЕР_2 ); адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; телефон: НОМЕР_3 та одноразовий ідентифікатор: RQKY, відправлено 14.11.2023 18:42:51, введено 14.11.2023 18:43:48.

У заявці на отримання грошових коштів у кредит від 14.11.2023 зазначено такі відомості про відповідачку як позичальника: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 , договір (оферта) № 282178830; сума кредиту - 13800,00 грн; строк кредиту - 30 днів; зазначені персональні дані позичальника та номер карти - НОМЕР_1 (а.с. 63).

У довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», яка сформована 06.08.2024 о 23:30:35, зазначено такі дані: позичальник - ОСОБА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; паспортні дані; сума кредиту - 13800,00 грн; строк кредитування - 30; процентна ставка - 2,10 % в день; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер телефону- НОМЕР_3 ; заявка на кредит подана - 14.11.2023 о 18:41; договір відправлений позичальнику 14 листопада 2023 року; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор - RQKY-7392; ідентифікатор відправлено позичальнику - 14.11.2023 18:42:51; номер телефону - НОМЕР_3 ; ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству - 14.11.2023 18:43:50; перерахування грошових коштів позичальнику - 14.11.2023 18:44:00 (а.с. 58).

У паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 282178830 від 14.11.2023 наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 13800,00 грн; строк кредитування - до 1857 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження); мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7), шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайтах www.moneyveo.ua, www.moneyveo.com.ua, www.moneyveo.co або в мобільному додатку (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, відсотків річних - дисконтна процентна ставка: 3,65 % - 766,50 %; індивідуальна процентна ставка: 383,25 - 766,50 % ; базова процентна ставка - 766,50 %; поза дисконтним періодом - 1087,70 %; тип процентної ставки - фіксована. Дата надання інформації - 14.11.2023, інформація зберігає чинність та є актуальною до 17.11.2023 (а.с. 73).

У відповідності до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на виконання кредитного договору № 282178830 від 14.11.2023, укладеного між позичальником/отримувачем - ОСОБА_1 та кредитодавцем/платником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції за такими реквізитами: особа платника - товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», особа отримувача - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; рахунок/платіжна карта отримувача: НОМЕР_1 , термін дії: 02.2029; сума платіжної операції: 13800,00 грн.; ідентифікатор платіжної операції: 51cc9b3b-b7ad-4212-82c8-7183b664ddc8; дата ініціювання платіжної інструкції: 14.11.2023 18:43:50; дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 14.11.2023 18:44:01 (а.с. 51).

Відповідно до копії платіжного доручення від 14.11.2023 № 51cc9b3b-b7ad-4212-82c8-7183b664ddc8 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 13800,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 отримувача « ОСОБА_1 », код отримувача: НОМЕР_4 ; призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 282178830 від 14.11.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_4 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 52).

Згідно з довідками АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , емітовано платіжну карту № НОМЕР_5 . Номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою НОМЕР_6 (а.с. 120,127).

З виписки про рух коштів по картці, наданої АТ «Універсал Банк», встановлено, що на картку № НОМЕР_5 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 , 14.11.2023 відбулося зарахування переказу у сумі 13800,00 грн (а.с. 121, 128).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 15-16), виконаного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості відповідачки за період з 14.11.2023 по 16.01.2024 становила 30351,72 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 13800,00 гривень; заборгованість за процентами - 16551,72 гривень.

Заборгованість нарахована за 64 дні, з яких за період з 14.11.2023 по 14.12.2023 з розрахунку 0,72 % у день користування кредитом, а з 15.12.2023 по 16.01.2024 - з розрахунку 2, 98 % у день користування кредитом.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 38-39) та низку додаткових угод до договору (а.с. 40 (на звороті), 41-42, 43 (на звороті), 44).

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції (а.с. 41-42), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступає ТОВ «Таліон плюс» (фактор) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора - ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги.

31.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу, відповідно до якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року включно (а.с. 44).

З протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 267 від 16.01.2024 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло за реєстром права вимоги до боржників в кількості 1541 осіб, загальна сума заборгованості, переданої за реєстром, становить 16528130,52 грн (а.с. 35 на звороті).

Відповідно до реєстру прав вимоги від 16.01.2024 № 267 ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором у загальній сумі 30351,72 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13800,00 гривень; сума заборгованості за відсотками - 16551,72 гривень (а.с. 36-37).

З акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2024 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 267 від 16.01.2024 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 вбачається, що станом на 31.12.2024 відсутня заборгованість ТОВ «Таліон Плюс» перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.35).

Відповідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 13-14), сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за період з 16.01.2024 по 31.07.2024 становила 65718,36 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 13800,00 гривень; заборгованість за процентами - 51918,36 гривень. Заборгованість за процентами нарахована з розрахунку 2,98 % у день користування кредитом.

31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 31/0724-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги (а.с. 30-34).

Згідно з п. 4.1 договору факторингу № 31/0724-01 право вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.

З копії платіжної інструкції від 05.08.2024 № 7075 вбачається, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило грошові кошти ТОВ «Таліон Плюс» у сумі 2712261,67 грн відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 та договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 (а.с. 27).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 у загальній сумі 65718,36 гривень, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу - 13800,00 гривень; сума заборгованості за процентами - 51918,36 гривень (а.с. 28-29).

29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЕЙС» (фактор) укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС», а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах прав вимоги (а.с. 24-26).

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 29/05/25-Е за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу № 29/05/25-Е перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2) (п. 1.5 договору факторингу 29/05/25-Е).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року (а.с. 19) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло реєстр боржників у кількості 7277, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

З копій платіжних інструкцій від 04.06.2025 № 243, від 04.06.2025 № 245, від 05.06.2025 № 246, від 05.06.2025 № 247, від 06.06.2025 № 248 вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти у загальній сумі 4 437 227,55 грн відповідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року (а.с.17-18).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 у загальній сумі 65718,36 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13800,00 гривень; сума заборгованості за процентами - 51918,36 гривень (а.с. 22-23).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором від 14.11.2023 № 282178830 (а.с. 12), наданої позивачем, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 05.06.2025 становить 65718,36 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість по основному боргу - 13800,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 51918,36 гривень.

Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду

Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України (ЦКУ) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:

«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.».

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 282178830, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці у користування грошові кошти (кредит) у сумі 13800,00 грн з дисконтним періодом користування кредитними коштами 30 днів до 14.12.2023 з можливістю продовження періоду користування кредитом на умовах, визначених договором, але у будь-якому випадку до кінцевої дати повернення кредиту- 14.12.2028.

Договір було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачкою та первісним позикодавцем не було б укладено.

Так, підписання договору відповідачкою підтверджується змістом договору та додатків до нього, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки; дату народження та податковий номер відповідачки, номер паспорта, номер телефону; маску банківської картки; адресу місця проживання; електронну адресу тощо.

Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачкою суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачкою.

Також суд уважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачкою факт видачі первісними кредитором кредиту у сумі 13800,00 грн та перерахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на картковий рахунок відповідачки.

Доказів погашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором перед первісним кредитодавцем чи перед позивачем як новим кредитором матеріали справи не містять, відповідачкою суду не надано.

Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула.

З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором у сумі 13800,00 грн суд уважає законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договору.

Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд висновує таке.

У дослідженому судом кредитному договорі від 14.11.2023 № 282178830 було встановлено строк користування кредитом (дисконтний період) - 30 днів та дата закінчення дисконтного періоду користування - 14.12.2023 (п. 7.1), а також кінцева дата повернення кредиту - 14.12.2028 (п. 7.3).

За користування кредитом відповідачка зобов`язана була сплачувати проценти у розмірі, встановленому кредитним договором (п. 8.1).

У договорі була встановлена дисконтна процентна ставка за користування кредитними коштами протягом дисконтного періоду кредитування (30 днів та у разі продовження позичальником дисконтного періоду) - 0,72 % у день (п. 8.3.1), а також процентна ставка за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду - 2,98 % у день (п. 8.4).

З доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені вище у розділі «Фактичні обставини…» вбачається, що сума кредиту за договором становить 13800,00 грн; строк дисконтного користування періоду - 30 днів; рекомендована дата повернення кредиту - 14.12.2023, процентна ставка за весь строк дисконтного періоду - 0,72 % у день; процентна ставка за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду - 2,98 % в день.

Доказів продовження відповідачкою строку дисконтного періоду у порядку, визначеному п. 3.2, 3.3 кредитного договору, матеріали справи не містять.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості встановлено, що відповідачці нараховувалися проценти за користуванням кредитом з розрахунку 0.72 % в день та 2,98 % в день за користування кредитом. Загальна сума процентів, нарахованих за правомірне користування кредитом у межах строку кредитування, встановленого договором, становить 51918,36 грн.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив.

Проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування, встановленого договором (п. 7.3), та за процентними ставками, визначеними умовами кредитного договору.

Факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за договором суд також уважає доведеним належними та достатніми доказами.

Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором позивачеві або первісному кредитору, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надала. Тому суд позовні вимоги позивача задовольняє повністю, оскільки уважає їх обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 91, 93).

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2422,40 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії):

1) договір про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (а.с. 10-11), відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; гонорар складається зі суми вартості послуг, тарифи які узгоджені сторонами у протоколі погодження вартості послуг до цього договору (додаток № 1 до цього договору) (п. 3.3); сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (п. 3.6);

2) протокол погодження вартості послуг до цього договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, що є додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01 (а.с. 11 на звороті);

3) додаткову угоду від 30.05.2025 № 9 до договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01, відповідно до якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 14.11.2023 № 282178830 відносно боржниці ОСОБА_1 (а.с.9);

4) акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01, відповідно до якого адвокатське бюро «Тараненко і партнери» надало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» отримало послуги: складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 - кількість годин 2 - вартість послуг 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 - кількість годин 2 - вартість послуг 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , - кількість годин 1 - вартість послуг 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 282178830 від 14.11.2023 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , - кількість годин 1 - вартість послуг 500,00 грн (а.с. 81).

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, договір про надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги. Такі докази завчасно були направлені відповідачеві.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такі висновки зробив Верховний Суд у справі № 922/449/21.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, з боку відповідачки заявлено не було.

Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід було б стягнути судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Разом з тим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Така правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18.

Схожа правова позиція також висловлена Верховним Судом у справі № 340/4492/22 від 25 липня 2023 року.

Також у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Верховного Суду зробила такий висновок:

«Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення».

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі, враховуючи власну практику розподілу судових витрат на правничу допомогу в аналогічних справах, суд зазначає, що фактично справа розглядалася без участі сторін; по цій справі фактично відбулося лише одне судове засідання; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними; спір є нескладним у правозастосуванні; відповідачка не висловила заперечень проти позовних вимог та є слабшою стороною у правовідносинах з фінансовою установою (позивачем); сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягується судом у результаті задоволення позову, може бути надмірним фінансовим тягарем для відповідачки, тому суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн та, відповідно, стягує з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн (7000,00 - 2000,00 = 5000,00) у рахунок понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На думку суду, судові витрати, понесені позивачем, у такому розмірі відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими. Решту суми витрат (2000,00 грн) слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором від 14.11.2023 № 282178830 у загальній сумі 65718 гривень 36 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на правничу допомогу у сумі 5000 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090; ідентифікаційний код юридичної особи: 42986956; електронна пошта: ; тел.: ).

Представник позивача: адвокат Тараненко Артем Ігорович (адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 21, м. Київ, 02094; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_8 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тел.: НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 10 грудня 2025 року.

Суддя В.П. Козир