Провадження №: 2/336/538/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Звєздової Н.С.,

за участю: секретаря Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просила:

1) позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 гривень;

3) витребувати з Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (69068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, буд. 34. ) висновок стосовно розв`язання спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_1 з 23.03.2013 року перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.09.2013 року серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 99. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2017 року по справі № 336/2776/17-ц шлюб між ними розірвано.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 974.

З січня 2017 року родина сторін розпалася і відповідач став мешкати окремо від позивачки з сином.

Оскільки відповідач відмовився добровільно утримувати спільного сина, тому 29.11.2018 року судовим наказом, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 336/7180/18, зі ОСОБА_2 на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.06.2024 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам станом на травень 2024 року становить 217 627,75 гривень.

Отже, з січня 2017 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від сина ОСОБА_4 . З цього часу він не цікавиться життям спільного сина, його навчанням, здоров`ям, розвитком, не проявляє до нього батьківських почуттів та піклування, не приймає участі у його вихованні та утриманні.

Останні 7 років син ОСОБА_4 постійно мешкає позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Позивачка займається його вихованням та забезпечую сина усім необхідним, піклуюсь про його здоров`я, якісне харчування, належний розвиток, навчання, відпочинок, залучаю його до спорту.

Враховуючи викладене, позивачка вимушена була звернутися до суду з вище вказаним позовом.

03.10.2024 судом на виконання вимог ст.187 ЦПК України було здійснено запит з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який надійшов 14.10.2024.

Ухвалою суду від 15.10.2024 відкрите загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 17.03.2024 витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону відповідача; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військовому обліку та чи здійснений стосовно нього виклик для призову на військову службу під час мобілізації.

Вище вказана інформація надійшла до суду 24.04.2025.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

10.11.2025 до суду надійшов висновок третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 .

В суді представник позивача адвокат Слизовська М.Ю. заяву підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в ній та просить її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що більше 7 років відповідач взагалі не піклується про їх спілого сина.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином про розгляд справи.

Представники третьої особи - ОСОБА_5 в суді проти задоволення позовної заяви не заперечувала, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 .

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , яка є подругою позивачки, яка пояснила суду, що вони дружать з 2016 року. Відповідача останній раз бачила у 2017 році,після цього не підтримує з ним зв`язок. Його місце знаходження свідкові не відоме. Також додала, що відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує позивачки, не підтримує взагалі з ними зв`язок.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивачки. Суду пояснила, що відповідач з лютого 2017 року не проживає разом з позивачкою та сином, не підтримує з ними зв`язків, не телефонує їм. Відповідач не приходить на дні народження онука ОСОБА_4 , не допомагає позивачці матеріально.

В судовому засіданні був допитаний малолітній ОСОБА_3 , який пояснив суду, що він не знає як звати його батька, не знає як він виглядає та не пам`ятає, коли вони бачились останній раз, оскільки він був дуже маленький. Батько йому не телефонує, не купує йому іграшки, не допомагає з навчанням, не телефонує ані йому, ані матері. Він проживає з ОСОБА_8 , який є чоловіком матері, та який купує йому все необхідне та забезпечує його.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивачка є донькою її подруги. Останній раз свідок бачила відповідача у 2017 році, після цього з ним не спілкувалась та його не бачила. Знає, що з сином ОСОБА_4 відповідач не спілкується, не телефонує йому, не цікавиться його життям та здоров`ям. Позивачці жодної допомоги відповідач не надає, позивачка самостійно виховує сина.

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, заслухавши пояснення свідків та малолітньої дитини, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши та дослідивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23.03.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.09.2013 року серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 99.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2017 (справа № 336/2776/17-ц) шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 974.

Відповідно до пояснень свідків, відповідач ОСОБА_2 з 2017 не підтримує зв`язок з позивачкою та їх спільним сином.

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу «ясла-садок» № 270 «Іскринка» від 05.20.2018 року № 01-10/125, вбачається, що ОСОБА_1 самостійно опікується перебуванням у дитсадку сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько ОСОБА_2 , за період перебування дитини в дитсадку, заклад не відвідує, успіхами та поведінкою дитини в дитсадку не цікавиться, у суспільно корисних і святкових заходах участі не бере, супроводу дитини до садку або із садка не здійснює.

З довідок, виданих Запорізькою гімназією № 93, вбачається, що за період навчання дитини ОСОБА_3 з 1 по 6 клас його батько ОСОБА_2 не брав участі у батьківських зборах, не приходив до шкоди, навчанням, успіхами, поведінкою сина не цікавився.

Крім цього, відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Запорізької міської ради від 11.09.2024 року № 978/01-09, за даними записів в історії розвитку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2017 року у разі хвороб та профілактичних оглядів до амбулаторії з дитиною звертається мати - ОСОБА_1 . Відомостей про супровід дитини до амбулаторії батьком ОСОБА_2 в медичній документації не має. До лікаря-педіатра з приводу здоров`я сина він не звертався, здоров`ям його не цікавився.

Згідно Висновку третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи виключно в інтересах малолітньої дитини, визнав доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 .

Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За роз`ясненнями, наданими у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_10 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не піклується про їх здоров`я та фізичний розвиток, не відвідує і взагалі не спілкується з дітьми без поважних причин, а тому суд знаходить, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей.

Таким чином, у матеріалах справи містяться докази винної поведінки ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 164, 165-166 СК України, 12, 13, 76-81, 211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову:

Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, , місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34.

Суддя: Звєздова Н.С.