Провадження №2/447/476/25
Справа №447/275/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.12.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Янкевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в м. Миколаєві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

28.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . Разом із батьком до дня його смерті проживала його мати дружина ОСОБА_3 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Майдан Дрогобицького району. Батьку позивача на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку складає 59,30 кв.м., житлова 37,50 кв.м.. До будинку належать сарай, вбиральня та колодязь. ОСОБА_1 єдиний спадкоємець після смерті своїх батьків. ОСОБА_3 10.04.2013 склав заповіт, за яким все належне йому майно на момент смерті заповів своєму синові ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами. ОСОБА_2 після смерті чоловіка спадщину прийняла, однак не оформила у нотаріальному порядку. ОСОБА_1 не вчинив дій щодо оформлення спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_3 , тому його мати фактично успадкувала все належне ОСОБА_3 майно. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 постійно проживала разом зі своїм сином ОСОБА_4 (змінено прізвище з ОСОБА_5 згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 до самої смерті у будинку АДРЕСА_2 . З метою оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_2 позивач звертався із заявою про оформлення спадщини до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу. Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Бораковської О.Я. від 17.07.2024 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, оскільки спадкоємцем не подано доказів прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк та відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Позивач зазначив, що постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, однак тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем законом не визначена.

Позивач покликається на ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

30.01.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 24.02.2025 у справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 10.04.2025.

04.04.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд підготовчого засідання у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити.

10.04.2025 від представника Миколаївської міської ради Геряк К.В. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечувала.

Ухвалою суду від 09.09.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.10.2025.

Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Представник Миколаївської міської ради Геряк К.В. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Суду на дослідження надані копії документів:

свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 23.12.1967 ОСОБА_3 ;

свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 ;

свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.12.1967;

свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 від 09.08.2013;

свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5 від 18.05.2015;

свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.11.1989;

заповіт посвідчений секретарем виконкому Рудниківської сільської ради Миколаївського району Львівської області;

довідку видану Рудниківським старостинським округом Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 11.06.2024 №321;

витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77660869 від 16.07.2024;

постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Бораковською О.Я.;

акт фактичного проживання гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , від 09.09.2024 №856;

довідку №02-62 від 11.05.2024 видану ФОП ОСОБА_8 про інвентарну вартість індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19) Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. У випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5).

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зважаючи на те, що позивач у судові засідання не з`являвся, оригіналів документів на підтвердження заявлених вимог не подав та жодних належних і допустимих доказів на доведення обставин, викладених у позовній заяві, не надав, суд встановив відсутність підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем його матір`ю ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_2 на момент відкриття спадщини. Свідки у судові засідання не з`явилися та показань не надали, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити викладені позивачем твердження. За відсутності належних доказів, необхідних для підтвердження підстав позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 328, 1217, 1218, 1223, 1235, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 213-215, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, місцезнаходження: вул. В. Великого, буд. 6, м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області, 81600.

Повний текст рішення складено 08.12.2025.

Суддя Павлів В. Р.