ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3785/25 Номер провадження 22-ц/814/4739/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

03 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Одринської Т.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши заяви про самовідвід суддів Полтавського апеляційного суду Чумак Олени Вікторівни, Пилипчук Лідії Іванівни у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2025 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та збитків,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025, визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Чумак О.В., члени колегії - судді Одринська Т.В., Пилипчук Л.І.

Суддями Полтавського апеляційного суду Чумак О.В. та Пилипчук Л.І. подано заяви про самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 35 ЦПК України.

Заяви про самовідвід підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частин першої, другої, дев`ятої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Крім того, стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, № 33949/02,§ 49-52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11, пункти 104 та 106) зазначив, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований, сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fеуv.Аustria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЕСНК 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Кюббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series А, № 86).

Отже, з наведеного слідує, що рішення суду, ухвалене за наслідками вирішення спору, не має викликати сумнівів щодо його законності та об`єктивності.

Дослідивши заяви суддів Чумак О.В. та Пилипчук Л.І. про самовідвід, колегія суддів, з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів у їх об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи, приходить до висновку про задоволення заяв про самовідвід.

У зв`язку з чим, справу необхідно передати до канцелярії Полтавського апеляційного суду для здійснення повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяви суддів Полтавського апеляційного суду Чумак Олени Вікторівни та Пилипчук Лідії Іванівни про самовідвід по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та збитків задовольнити.

Передати цивільну справу № 552/3785/25 до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Чумак

Судді: Т.В. Одринська

Л.І. Пилипчук