Справа № 674/1984/25
Провадження № 2-з/674/45/25
УХВАЛА

іменем України

10 грудня 2025 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Посунько Г.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач ОСОБА_2 просить суд поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину:

-житлового будинку садибного типу, розташованого по АДРЕСА_1 ;

-земельної ділянки загальною площею 0,5124 га, розташованої в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

08 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача ОСОБА_1 посилається на те, що з 2011 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, з 26 грудня 2017 року - перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2025 року шлюб між сторонами розірвано. В період спільного проживання сторони придбали спільне майно, до складу якого входять, зокрема:

-житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка загальною площею 0,5124 га, розташована в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства,

які належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу сторони однією сім`єю не проживають, поділити спільне майно в позасудовому порядку не можуть, у зв`язку з чим позивач пред`явила позов про поділ спільного майна подружжя. Враховуючи, що вказане спільне майно зареєстроване на ім`я відповідача ОСОБА_3 , тому існує ризик, що останній може самостійно відчужити це майно. Відчуження спільного майна подружжя може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного представник позивача ОСОБА_1 просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на:

-житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку загальною площею 0,5124 га, розташовану в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи,

встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (надалі - постанова Пленуму ВСУ) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ - згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З позовної заяви вбачається, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 дійсно виник спір, предметом якого є спільне майно подружжя, а саме:

-житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка загальною площею 0,5124 га, розташована в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

В позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано, тому на даний час він продовжує існувати.

Суд вважає, що запропоновані представником позивача заходи забезпечення позову є співмірними позовній вимозі про поділ спільного майна подружжя.

Невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити заяву та в порядку забезпечення позову накласти арешт на:

-житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку загальною площею 0,5124 га, розташовану в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства,

шляхом заборони їх відчуження до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя накласти арешт на:

-житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку загальною площею 0,5124 га, розташовану в АДРЕСА_1 , яка складається з наступних земельних ділянок: 1) земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер - :01:007:0033), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2) земельної ділянки площею 0,0956 га (кадастровий номер - :01:007:0034), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки площею 0,1668 га (кадастровий номер - :01:017:0001), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства,

шляхом заборони відчуження вказаного нерухомого майна - до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали суду направити Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління "Центр надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.