УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 201/3123/24

провадження № 61-14877ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, визнання квартири спільною сумісною власністю, виділення у власність частини квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування частини квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просив суд: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 02 грудня 2021 року між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Підберезною Н. В.; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ; виділити у власність ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У червні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просили суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на3/8 частини квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальна площа 38 ,5 кв. м, житлова площа 19, 4 кв. м, опис: складається з: 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - кухня, 4 - санвузол, 5 - кладова, 1 - балкон, номер об`єкта в РПВН 622066205, укладений 02 лютого 2021 року між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Підберезною Н. В., зареєстрований в реєстрі 02 лютого 2021 року за № 139.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 484, 48 грн.

Стягнутоз ОСОБА_3 . На користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 484, 48 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року в оскаржуванійчастині залишено без змін.

26 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Іосипова О. О. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 грудня 2025 року представником заявника надіслано до суду касаційної інстанції заяву на усунення недоліків з обґрунтуванням розміру сплати судового збору, а також касаційну скаргу в новій редакції.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 289/1818/16-ц та від 25 березня 2020 року в справі № 305/235/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Також представник заявника просить суд зупинити виконання рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року.

Вказує, що виконання рішення призводить до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 починає документально оформлювати право власності на 1/2 частину квартири, хоча має право лише на 1/4 частину квартири.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення виконання рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року,оскільки представником заявника не наведено достатньо обґрунтованих мотивів та не надано жодних доказів, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, зокрема, не надано доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, а доводи клопотання зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.

Верховний Суд звертає увагу на те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Соборного районного суду м. Дніпра цивільну справу № 201/3123/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, визнання квартири спільною сумісною власністю, виділення у власність частини квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування частини квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Іосипової Оксани Олександрівни про зупинення виконання рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко