Справа № 333/601/17
Провадження № 6/333/406/25
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду в м. Запоріжжя, подання начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду із поданням, в якому вказує, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 74690437 з примусового виконання виконавчого листа № 333/601/17, виданого 08.03.2024 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором №002-07095-100413 від 10.04.2013 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в сумі 44270,39 грн. ОСОБА_3 рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не з`являється, пенсію не отримує та не працює, нерухоме майно та розрахункові рахунки відсутні. Під час здійснення виконавчих дій було встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому листі, не проживає. Зазначені обставини унеможливлюють подальше здійснення державним виконавцем виконавчих дій, тому в поданні начальник виконавчої служби, посилаючись на вимоги ст.438 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», просить оголосити розшук боржника.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду подання був повідомлений судом належним чином, заяв та клопотань до суду не надано.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з положенням ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 74690437 з примусового виконання виконавчого листа № 333/601/17, виданого 08.03.2024 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором №002-07095-100413 від 10.04.2013 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в сумі 44270,39 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

12.04.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржникові для виконання та стягувачеві до відома.

Відповідно ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи за місцем місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

На підставі ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.4. розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

За змістом ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перед застосуванням засобів і способів примусу державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому листі адресу боржника, та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови. Отже, у разі з`ясування факту неодержання копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року у справі №554/13475/15-ц.

В матеріалах справи відсутні докази отримання боржницею копії постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів державного виконавця (зокрема, конверти чи зворотні повідомлення про вручення поштового повідомлення боржнику).

Отже, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, що боржник отримував чи відмовлявся від отримання викликів, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

Також державним виконавцем надано акт про відсутність боржника за місцем проживання за 03.11.2025 року. Водночас акт державного виконавця про відсутність боржника за місцем проживання, за відсутністю інших доказів, не можуть бути єдиною підставою для оголошення його розшуку.

Крім того, матеріали подання не місять доказів вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів щодо встановлення місця перебування боржника, зокрема звернення у порядку ст. 438 ЦПК України з поданням про привід боржника і відповідно не надано відповідних матеріалів органів поліції щодо наявності чи відсутності боржника за місцем проживання, не встановлено можливий перетин кордону боржницею, тощо.

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що державним виконавцем не було здійснено всіх можливих заходів щодо встановлення фактичного місця проживання (перебування) боржника, а також не надано будь-яких об`єктивних доказів про ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року № 64/261/5 затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 4 розділу V вказаного Порядку встановлено, що за рішенням суду та у встановленому законодавством порядку органи (підрозділи) поліції здійснюють розшук боржника чи дитини.

У поданні про розшук боржника державний виконавець не вказує, якому органу необхідно доручити виконання ухвали про розшук боржника.

Також суд звертає увагу, що згідно з інформацією з Пенсійного фонду України, ОСОБА_3 станом на 01.11.2025 року отримує пенсію.

Отже, державним виконавцем не вжито вичерпних заходів з примусового виконання виконавчого документа, зокрема не встановлено належним чином майновий стан боржника, не вирішено питання щодо примусового стягнення боргу з його доходу.

При цьому, розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

За таких обставин, суд не вбачає достатніх підстав для оголошення розшуку боржника, у зв`язку з чим доходить висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. 260-261, 438, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення в розшук боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков