УХВАЛА

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 754/17221/24

провадження № 61-14782ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представниці ОСОБА_1 - адвокатки Єрмоленко Наталії Миколаївни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у якому просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

2. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

3. Оскаржуючи зазначене рішення, адвокатка Єрмоленко Н. М. в інтересах ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Київського апеляційного суду.

4. Постановою від 15 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу адвокатки Єрмоленко Н. М. в інтересах ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , залишив без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року - без змін.

5. 24 листопада 2025 року адвокатка Єрмоленко Н. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 16 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня

2025 року. Заявниця просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

6. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки заявницею не наведено підстави касаційного оскарження.

7. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

1. У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

2. Заявниця зазначила, що вказана касаційна скарга подається на підставі частини другої статті 389 ЦПК України.

3. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

4. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

5. Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі

№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011, від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі № 522/2732/16-ц).

6. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

7. У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду (абзац 2 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

8. У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України необхідно вказати, які саме норми процесуального права порушені судами з посиланням на частину першу або третю статті 411 ЦПК України.

10. Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

11. Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону, оскільки заявниця, як на підставу касаційного оскарження судового рішень, узагальнено посилається на частину другу статті 389 ЦПК України, та не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені цією нормою.

12. Враховуючи наведене, заявниці необхідно конкретизувати підстави касаційного оскарження та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги.

13. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

14. Тому заявниці необхідно подати докази надсилання копії нової редакції касаційної скарги та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи.

15. У випадку якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення

статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).

16. Ураховуючи викладене, касаційну скаргу належить залишити без руху, а заявниці надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представниці ОСОБА_1 - адвокатки Єрмоленко Наталії Миколаївни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою - залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 12січня 2026 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак