Справа № 454/1339/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

10 грудня 2025 року року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: Л. Ю. Фарина,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 третя особа: ВЧ2144 НОМЕР_1 прикордонний карпатський загін Державної прикордонної служби України про витребування земельної ділянки із незаконного володіння

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебуває вищевказана цивільна справа.

30.04.2025 року відкрито провадження та визначено дату судового засідання.

Ухвалою суду від 13.10.2025 року зобов`язано позивачів надати суду проект землеустрою (технічну документацію землеустрою та кадастровим планом) спірної земельної ділянки уздовж лінії державного кордону та схемою накладення території 30-ти (50-ти) метрової смуги відведення державного кордону в термін до наступного підготовчого засідання.

Однак у визначений день на адресу суду надійшло клопотання представника позивача Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю прокурорських працівників в інших судових засіданнях.

Окрім того, представником позивача Львівської обласної державної адміністрації надано додаткові пояснення у справі з яких встановлено, що на виконання вимог ухвали суду про витребування інформації було здійснено запит до Департаменту архітектури та розвитку містобудування обласної державної адміністрації. З наданоїї інформації встановлено, що документація із землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0314 відсутня, позивач зазначає, що не є розпорядником земель приватної власності.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання, оскільки зайнятість в інших справах працівників прокуратури не перешкоджало взяти участь у даній справі у режимі відеоконферензв`язку чи висловити свою думку письмово щодо можливості призначення вказаної справи до судового розгляду, подати докази чи пояснення. Вказане суд розцінює, як затягування розгляду справи, враховуючи межі розумного строку розгляду справи та з метою уникнення процесуального затягування підготовчого засідання.

Згідно п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Предметом розгляду даної справи є земельна ділянка яка знаходиться у власності відповідачки та підлягає витребуванню в користь держави оскільки розташована у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України.

Розміщення земельної ділянки в межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, має істотне значення для вирішення даної справи та є предметом доказування оскільки її розміри встановлені законом та фактичним розташуванням прикордонних інженерних споруд підтверджується проєктом землеустрою.

Згідно Постанови № 902/122/24 від 02.07.2025р. Великої Палати Верховного Суду земельні ділянки у межах прикордонної смуги шириною 30- 50 метрів уздовж державного кордону України належать до земель оборони, щодо яких встановлений особливий режим їх використання та які можуть перебувати винятково у державній власності, а отже не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що витребування майна із чужого незаконного володіння як правомірний та ефективний спосіб захисту в цій справі не можна застосувати щодо всієї площі земельних ділянок, таку вимогу можна розглядати лише стосовно тієї частини земельної ділянки, що накладається на 50-метрову смугу вздовж кордону.

У зв`язку із відсутністю доказів розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0314 у межах прикордонної смуги та яка сама частина цієї земельної ділянки накладається на 50-метрову смугу вздовж кордону матеріали справи не містять, витребуваних судом документів не надано.

Оскільки ухилення позивача від надання відповідної інформації, яка підлягає доказуванню, чи неподання витребуваних судом доказів не є безумовною підставою для залишення позову без розгляду, суд приходить до висновку що відсутність таких доказів унеможливлює встановлення фактичних обставин справи та не може бути предметом судового розгляду. Невиконання позивачем процесуальних обов`язків щодо подання витребуваних судом доказів позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини справи та розглянути справу по суті.

Стаття 83 ЦПК України регулює порядок надання доказів та інформації в цивільному процесі, згідно якої суд може вимагати від сторін надання необхідних документів і пояснень. Якщо сторона не надає відповіді на запити суду, це може ускладнити процес з`ясування обставин справи, проте ненадання позивачем відповідей у порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, не є безумовною підставою для залишення позову без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Суд може продовжити розгляд спору по суті за наявними доказами, якщо відсутність відповідей не унеможливлює встановлення обставин справи або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.

Заявлена вимога про витребування у відповідача земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0314 по суті є вимогою про припинення правовідношення а задоволення цієї вимоги має наслідком виникнення у відповідача обов`язку повернути спірну земельну ділянку.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ЦК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014, заява № 19336/04, § 166-168).

Отже, повинне існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Суд враховує, що заходи захисту, на які посилається ЄСПЛ, стосуються не лише втручання держави, а й приватних осіб, і можуть мати превентивний або виправний характер.

Водночас, з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, саме по собі відібрання від однієї приватної особи майна на користь іншої приватної особи не є виправданим втручанням у право власності за відсутності суспільного інтересу (див. постанову Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 902/1706/13 (902/958/20)).

Таким чином, з урахуванням наявного правового регулювання, у разі витребування спірного майна на користь позивача слід застосовувати статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд повинен досліджувати обставини справи на предмет наявності легітимної мети при витребуванні спірного майна, а також досліджувати обставини справи на предмет чи відповідні дії є пропорційними легітимній меті втручання у право власності відповідача.

З наведеного випливає, що суду не надано доказів розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0314 у межах прикордонної смуги та яка саме частина цієї земельної ділянки накладається на 50-метрову смугу вздовж кордону, що унеможливлює подальший розгляд справи.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

На підставі наведеного, керуючись п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 третя особа: ВЧ2144 НОМЕР_1 прикордонний карпатський загін Державної прикордонної служби України про витребування земельної ділянки із незаконного володіння - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Одночасно роз`яснюю, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Головуючий: Л. Ю. Фарина