Справа № 143/1066/24
27.11.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Бойка А. В.,
з участю секретаря Москаленко С. П.,
представника позивачки адвоката Старого М. М.,
представника відповідача адвоката Щавінського К. С.,
розглянувши у відкритому у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» про скасування рішення державного реєстратора та припинення речового права, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Старий Микола Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» про скасування рішення державного реєстратора та припинення речового права.
За життя спадкодавець ОСОБА_2 уклав з ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» договір оренди вищезазначеної земельної ділянки від 18.01.2014 строком на 10 років, тобто до 18.01.2024.
Позивачка неодноразово надсилала відповідачу листи-повідомлення про намір не продовжувати дію Договору оренди земельної ділянки від 18.01.2014, проте відповідачем дані листи були проігноровані.
02.08.2024 ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» звернулося до позивачки з листом-повідомленням від 29.07.2024, в якому повідомило про намір скористатися переважним правом на переукладання договору оренди від 18.01.2014 на новий строк, до якого було долучено проект додаткової угоди до договору. Однак 14.08.2024 позивачка направила на адресу відповідача повідомлення про намір не продовжувати дію договору оренди земельної ділянки.
Разом з тим, 04.09.2024, з Інформаційної довідки з Опендатабот №5872143, позивачці стало відомо, що Договір оренди земельної ділянки від 18.01.2014 продовжено шляхом підписання Додаткової угоди від 29.07.2024.
Оскільки позивачка вказану додаткову угоду не підписувала та жодного наміру на її укладання не мала, вважає, що відповідач користується належною їй земельною ділянкою незаконно, без відповідних правових підстав, при цьому добровільно повернути належну їй земельну ділянку відмовляється, у зв`язку з чим для за захистом своїх прав вона змушена звернутись до суду.
Ухвалою суду від 09.12.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
21.01.2025 від представника відповідача ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» - адвоката Щавінського К. С. надійшов відзив на позовну заяву у якому він щодо задоволення позовних вимог заперечив. Відзив мотивований тим, що 02.08.2024 на адресу ОСОБА_1 був надісланий лист-повідомлення від 29.07.2024 про поновлення договору оренди землі від 18.01.2014 укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ», в якому Товариство повідомило позивача про реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі, надало проект додаткової угоди та повідомило, що у разі згоди необхідно підписати та надати або надіслати один примірник додаткової угоди на адресу товариства для подальшої реєстрації відповідного права.
В подальшому на адресу товариства надійшов лист, який був відправлений 14.08.2014 від імені ОСОБА_1 , в якому знаходився підписаний примірник додаткової угоди від 29.07.2024 до договору оренди земельної ділянки від 18.01.2014.
27.02.2025 від представника відповідача адвоката Щавінського К. С. надійшло клопотання у якому представник відповідача зазначив, що витребуваних документів у товариства немає.
15.04.2025 із Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області надійшов лист про неможливість виконання ухвали суду.
15.04.2025 від представника позивачки адвоката Старого М. М. надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 15.04.2025 було задоволено, призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідача адвоката Щавінського К. С. на ухвалу суду від 15.04.2025.
13.05.2025 на адресу Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України був надісланий лист про апеляційне оскарження ухвали суду від 15.04.2025 про призначення почеркознавчої експертизи.
30.05.2025 із Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання судового експерта про надання оригіналу додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, а також вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_1
27.06.2025 із Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 22.07.2025 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 залишено без змін.
Ухвалою суду від 01.08.2025 провадження у справі відновлено.
Ухвалою суду від 04.11.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Старий М. М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача адвокат Щавінський К. С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи їх безпідставними з підстав зазначених у відзиві.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п.9 Договору оренди, договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
29.07.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 18.01.2014, Згідно з п.1 якої сторони вирішили внести зміни до договору оренди землі від 18.01.2014, зокрема п.9 Договору оренди був викладений у новій редакції, а саме: «п.9 Договір укладено терміном на 20 років з моменту укладення договору та закінчується 18.01.2034. У разі, якщо Орендар до закінчення строку дії строку договору здійснить посів сільськогосподарських культур на земельній ділянці то договір закінчується після збирання урожаю в 2034 році. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.»
Згідно з п.4 Додаткової угоди, за підписання даної угоди Орендар сплачує Орендодавцю винагороду у розмірі визначеному на власний розсуд.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації (статті 125, 126 ЗК України).
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктами 2, 3 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено такі підстави для відмови у державній реєстрації прав: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього.
Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачкою не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обґрунтованість позовних вимог до ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ», зокрема, не доведено, що Додаткова угода від 29.07.2024 до договору оренди земельної ділянки від 18.01.2014 підписана не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Так, на підтвердження позовних вимог позивачкою надано лише повідомлення від 16.05.2024, 16.05.2024 та 13.08.2024 адресовані директору ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» про небажання продовжувати дію договору оренди земельної ділянки (а. с. 17-22, 26-28).
Проте суд вважає, що зазначені повідомлення беззаперечними доказами не укладання з відповідачем додаткової угоди бути не можуть.
У постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 601/2139/21, від 24 травня 2023 року у справі №567/792/22, від 19 червня 2023 року у справі № 601/1965/21, від 21 червня 2023 року у справі № 567/874/22 та від 15 листопад 2025 у справі №933/602/23 роз`яснено, що належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи, однак такий у матеріалах справи відсутній.
Статтею 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
В процесі розгляду справи судом була призначена судова почеркознавча експертиза для встановлення належності підпису на додатковій угоді від 29.07.2024 до договору оренди земельної ділянки від 18.01.2014 ОСОБА_1 , однак у зв`язку з відсутністю оригіналу додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, а також вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 вона проведена не була.
Представником позивачки неодноразово заявлялися клопотання про витребування оригіналів договору оренди та додаткових угод до нього як у відповідача, так і у Погребищенської міської ради, однак суду було повідомлено про неможливість виконання ухвал суду у зв`яжу з відсутністю вказаних документів.
Разом з тим, клопотань про долучення вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 представником позивачки не заявлялося, та після повернення ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи без виконання, питання повторного призначення у справі почеркознавчої експертизи для встановлення приналежності підпису в додатковій угоді до договору оренди ОСОБА_1 не ініціювалось, а тому суд не може беззаперечно визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, встановленим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказано, що:
«6.18. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.
6.19. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
6.20. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.
6.21. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли».
Також, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказано, що:
«6.37. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату.
6.38. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
6.39. Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено».
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених позивачкою межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати понесені позивачкою слід залишити за нею.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13, 258, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08.12.2025.

Суддя