Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8102/13-ц Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/8102/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, заінтересовані особи : ОСОБА_2 , Акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі філії Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України", за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 3 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Вдовиченко Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 30 грудня 2025 року про відкриття виконавчого провадження №77036767 та поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Зазначив, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2015 року стягнуто з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства «Державній ощадний банк України» 8282,58 доларів США заборгованості за кредитним договором та 667,22 грн. витрат судового збору, з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року змінено розмір стягнутої заборгованості з 8282,58 доларів США на 7808,68 доларів США.

Вказує, що в період з 7 липня 2015 року по 7 серпня 2024 року на виконанні Бердичівського відділу державної виконавчої служби Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебував виконавчий лист № 274/8102/13-ц, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 3 липня 2015 року.

Постановою державного виконавця Бердичівського ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Волковою Є.О. 07 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 4803757.

Постановою державного виконавця Бердичівського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 7 серпня 2024 року виконавче провадження ВП № 4803757 було закінчено та повернуто виконавчий документ стягувачу.

Скаржник звертає увагу, на те, що Бердичівським ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) протягом майже десяти років утримувались кошти.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від З0 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 77036767 на підставі виконавчого листа № 274/8102/13-ц, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 03.07.2015, станом на З0 січня 2025 року встановлено, що залишок боргу ОСОБА_1 по виконавчому листу № 274/8102/13-ц складає 271 921,80 грн.

Зауважує, що залишок заборгованості становить 6485,23 доларів США, що станом на дату відкриття виконавчого провадження - 30.01.2025 року, згідно офіційного курсу НБУ (41,9294) складає 271 921,80 грн».

На думку ОСОБА_1 , постанова приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 30 січня 2025року про відкриття виконавчого провадження ВП № 77036767 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що відсутні підстави для пред`явлення вимог про стягнення з нього коштів в період війни 2022-2024 років, а примусове виконання судового рішення за рахунок його доходів, які складаються лише із пенсії та при відсутності інших джерел доходу є незаконним.

Наголошує на тому, що дії приватного виконавця щодо арешту банківського рахунку після відкриття виконавчого провадження ВП № 77036767 є неправомірними, оскільки саме на відповідну карту АТ КБ ПриватБанк надходять виплати житлової субсидії.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 3 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що 3 липня 2025 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 274/8102/13-ц видано виконавчий лист є недостовірним.

Наголошує, на тому що в 2025 році виконавчий лист не видавався. Станом на день звернення до суду з апеляційною скарги виконавчий лист був відсутній.

Виконавчий документ в цивільній справі № 274/8102/13-ц був виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 18 червня 2015 року, зокрема, після закінчення апеляційного розгляду справи.

Також заперечує проти твердження суду про те, що 30 січня 2025 року приватним виконавцем виконавця виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення за виконавчим листом 274/8102/13-ц в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 8282,58 доларів США заборгованості за кредитним договором. ОСОБА_1 наголошує на тому, що з нього та ОСОБА_3 було стягнуто, саме 7808,68 доларів США.

Вказує, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не вивчив і не дослідив матеріали справи та постановив неправомірну ухвалу.

Вважає, що відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» існували підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. Так, вказаною нормою визначено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Зауважує, що АТ «Державний ощадний банк» є державною банківською установою, а тому примусове виконання рішення, де стягувачем є держава, є незаконним.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 3 липня 2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист у цивільній справі № 274/8102/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ « Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 7 березня 2008 року у розмірі 8282,58 дол. США від 7 березня .

Як зазначив ОСОБА_1 , вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Бердичівському ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) до 7 серпня 2024 року, коли постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу.

30 січня 2025 року АТ « Державний ощадний банк України» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. із заявою, в якій просив прийняти вказаний виконавчий лист та відкрити виконавче провадження.

У заяві стягувач зазначив, що сума коштів, яка підлягає стягненню в солідарному порядку з боржників, становить 6485,23 дол. США.

30 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 77036767) про примусове стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості за вказаним виконавчим документом.

У постанові про відкриття виконавчого провадження також зазначено, що згідно із заявою стягувача сума коштів до стягнення становить 6485,23 дол. США, що станом на дату відкриття виконавчого провадження ( 30 січня 2025 року) згідно з офіційним курсом НБУ (41,9294) складає 271921,80 грн..

31 січня 2025 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена ОСОБА_1

31 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем Волковою Є.О. не порушено вимоги законодавства при вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Обгрунтовуючи скаргу, заявник посилався на ту обставину, що в межах вказаного виконавчого провадження відбувається звернення стягнення на його пенсію. Окрім того, ОСОБА_1 вважає протиправним відкриття виконавчого провадження під час війни та накладення арешту на банківський рахунок, на який надходять компенсаційні субсидійні виплати для оплати комунальних послуг.

З даного приводу слід зазначити, що у своїй скарзі ОСОБА_1 не оскаржує постанову приватного виконавця про арешт коштів від 31 січня 2025 року.

Однак, оскільки такі доводи викладені у скарзі, в якій ОСОБА_1 наполягає на відсутності у приватного виконавця підстав для відкриття виконавчого провадження, варто зазначити наступне.

Частиною першою статті 48 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України « Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до статті 59 Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України « Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, яким розділ ХІІІ « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, у якому, зокрема, зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Станом на час винесення приватним виконавцем Волковою Є.О. постанови про відкриття виконавчого провадження вказана норма викладена у наступній редакції: «припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації)».

У розумінні вищезазначених приписів законодавства під зверненням стягнення мається на увазі саме списання ( відрахування) коштів, що становлять пенсію та стипендію.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що законодавство не передбачає заборон чи будь-яких обмежень щодо винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Безумовно, накладення арешту на кошти (майно) боржника є стадією виконавчого провадження - першим етапом звернення стягнення на майно боржника, питання про накладення якого виконавець вирішує під час відкриття виконавчого провадження.

Однак, з урахуванням викладеного, ті застереження, що містяться в абзаці 9 пункту 10-2 розділу ХІІІ « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про виконавче провадження», не можна тлумачити у такий спосіб, що під час воєнного стану на території України припиняються усі виконавчі дії, оскільки це нівелюватиме принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, та призначення інституту виконавчого провадження.

У постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Стаття 48 Закону України « Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України « Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України « Про виконавче провадження»

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України « Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку із накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною, встановленою законом.

Таким чином, у разі списання ( відрахування) з рахунку ОСОБА_1 пенсійних нарахувань чи інших коштів, звернення стягнення на які заборонено законом, він може захистити свої права у інший спосіб, ніж звернення до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, Іщук М.В. також посилався на порушення приватним виконавцем вимог пункту 4 частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 4 частини другої статті 5 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім, зокрема рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України), органи військового управління.

АТ « Ощадбанк» є державним банком, єдиним акціонером якого є держава. Отже, цей банк є державним у частині володіння акціями, проте у правовідносинах діє як комерційний банк.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 не посилався на порушення приватним виконавцем положень пункту 4 частини другої статті 5 Закону України « Про виконавче провадження», й суд першої інстанції не досліджував зазначену обставину.

Відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з урахуванням тієї обставини, що стягувачем є юридична особа, пов`язана із державою.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 3 березня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 грудня 2025 року.