"11" грудня 2025 р. Єдиний унікальний номер судової справи: 150/474/25
Номер провадження: 2/150/201/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження цивільну спарву за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пинзар Ігор Віталійович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 серпня 2022 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 1 462 800,00 грн., що є еквівалентом суми 40 000,00 доларів США згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на день укладення договору. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути позивачеві позику у розмірі 731 400,00 грн., що є еквівалентом суми 20 000,00 доларів США до 31 грудня 2022 року та у розмірі 731 400,00 грн., що є еквівалентом суми 20 000,00 доларів США до 16 серпня 2023 року включно, згідно офіційного курсу валют, встановленого на день укладення даного договору.

Втім, відповідач у встановлений строк позику не повернув. Згідно з п. 6.2. договору позики у випадку, коли позичальник не виконає грошове зобов`язання в строк він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу відповідно до ст.. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім цього, з урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 1 462 800,00 грн. основного боргу, 306 462,28 грн. інфляційних втрат, та 671 004,40 грн. 3% річних, всього на загальну суму 2 440 266,68 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач будучи про час та місце розгляду справи повідомленим у встановленому законом порядку, в судове засідання вдруге за неповажних причин не з`явився. В ході розгляду справи у заявах по суті справи позовні вимоги не визнавав, втім аргументів на спростування позову суду не наводив.

Дослідивши письмові матеріали та наявні при справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дій (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 16 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким розмір позики становить 1 462 800,00 грн., що є еквівалентом суми 40 000,00 доларів США згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на день укладення даного договору. За згодою сторін гривневий еквівалент доларів США буде дорівнювати середньому курсу продажу комерційними банками України на день здійснення будь-якої дії щодо даного договору (п. 2.1 договору позики).

Згідно з п. 2.2 договору позики, сума позики отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору позики позичальник зобов`язався повернути позикодавцю позику у розмірі 731 400,00 грн., що є еквівалентом суми 20 000,00 доларів США до 31 грудня 2022 року, та у розмірі 731 400,00 грн., що є еквівалентом суми 20 000,00 доларів США до 16 серпня 2023 року включно, згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на день укладення даного договору.

Згідно з п. 6.2 договору позики у випадку, коли позичальник не виконає грошове зобов`язання в строк, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу відповідно до ст.. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з п. 6.3 договору позики, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Таким чином, зі змісту договірних відносин встановлено, що відповідач до укладення договору отримав обумовлену договором суму позики та взяв на себе зобов`язання щодо повернення позики у обумовлені строки, про що свідчить проставлений ним власноручний підпис у договорі.

Втім, відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав. Позику до даного часу не повернув.

Таким чином, за невиконання взятого на себе зобов`язання у відповідача виник обов`язок із виплати інфляційних втрат, що за період з 16 серпня 2022 року по 05 червня 2025 року (день подання позову) становить загальну суму 306 462,28 грн.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

З урахуванням того, що укладений між сторонами договір позики грошових коштів, а також перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки від суми позики від дати укладення договору по дату подання даного позову (05 червня 2025 року), як про те клопоче позивач у загальному розмірі 671 004,40 грн.

Наданий розрахунок заборгованості за інфляційними втратами та відсотками не був спростований контр розрахунком відповідача.

За таких обставин, суд приходить до доведеність заявлених позовних вимог, а відтак задоволення позову вцілому.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 112,00 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 0.0..1 від 05.06.2025.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики б/н від 16.08.202 у розмірі 2 440 266 (два мільйони чотириста сорок тисяч двісті шістдесят шість) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 112,00 (дванадцять тисяч сто дванадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Вінницького апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН