РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 495/9214/24

Номер провадження 2/495/2503/2025

05 грудня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді ТопаловоїА.Л., із секретарем судового засідання Дущенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровський за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дьоміна Т.В., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дьоміна Т.В., звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 09.03.2023 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 105.

Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка вказує, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, з часом втратили взаємоповагу та взаєморозуміння. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Сімейні відносини між сторонами припинені, а тому подальше примирення і збереження шлюбу є неможливим. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи викладене, позивачка просить в судовому порядку шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати подачі позову до суду до досягнення ними повноліття.

18.10.2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 1626 від 01.07.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 01.07.2025 дана справа надійшла на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової А.Л.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2025 року цивільну справу прийняти до провадження судді Топалової А.Л.

В судове засідання учасники розгляду справи не прибули.

Позивачка у судове засідання не з`явлась, її представноком подана до суду заява про проведененя розгляду справи без участі позивача та її представника, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом відправки судової повістки про виклик до суду, правом на надання відзиву не скористався.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 09.03.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №105.

Від шлюбу подружжя має двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторно виданими Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копіями свідоцтва про народження (повторних) від 09.05.2023 року, відповідно, серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

Про наявність майнового спору чи спору щодо визначення місця проживання дітей жодна зі сторін не заявила .

Відповідно до статті 51 Конституції України, яка кореспондується із статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із положеннями частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері.

Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Вимогами частин третьої, четвертої статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 СК України).

В частині позовних вимог про розірвання шлюбу суд, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку що подружні стосунки між сторонами не склалися через діаметрально протилежні погляди на шлюб, несумісні характери, небажання спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а тому має бути розірваний судом.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини.

У разі стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі грошовий розмір аліментів визначається судом (ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, вибір способу стягнення аліментів та його зміна залежить виключно від волі того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд відсутність у матеріалах справи даних щодо стану здоров`я та матеріального стан відповідача, працездатний вік відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів, що відповідач з об`єктивних причин не може виконувати обов`язок щодо матеріального утримання дітей або могли б вплинути на розмір такого утримання, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 3000 гривень та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 3000 гривень, до повноліття дітей, з врахуванням індексації.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що такий розмір аліментів забезпечить належні умови виховання дитини на мінімальному рівні, що в свою чергу забезпечить гармонійний розвиток дитини.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивачкою при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів позивачка була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмрі 1211, 20 грн. на користь держави.

Керуючись статтями180-182,81,184,191 СК України, статтями4,12-13,258,259,263,265,268,354,430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим 09.03.2023 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №105.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дітини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісяця, починаючи з дати подачі позову, тобто 07.10.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дітини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісяця, починаючи з дати подачі позову, тобто 07.10.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текстсудового рішення складено та підписано 05.12.2025.

Суддя Анна ТОПАЛОВА