РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

за участю:

представника позивача адвоката Якубця М.К.

представника відповідача адвоката Курганської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Наталія Олексіївна про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Наталія Олексіївна про визнання заповіту недійсним. Просить визнати заповіт ОСОБА_3 , згідно якого на користь Відповідача нібито заповідано все її майно де б таке не було та з чого б воно не складалося, посвідчений приватним нотаріусом Рівненького міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Н.О., реєстровий номер 116 від 30 березня 2023 року, недійсним, та стягнути понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтував наступними доводами. ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 33 років в м. Рівному, помер батько позивача - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Рівне, померла баба позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті баби, позивачу стало відомо, що існує заповіт від 30 березня 2023 року, згідно якого ОСОБА_3 на користь громадянки ОСОБА_2 начебто заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті, та те, на що він матиме право за законом, який виконаний на бланку НСЕ 058572 та був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Н.О., спадкова справа № 10/20/23 від 24.06.2023 року. Вважає, що Заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей Заповіт не відповідає волі Спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним. На час складання заповіту бабі виповнилося 72 роки. У період часу з 30.12.22р. по 13.01.23р. ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної неврології КНП «ЦМЛ» РМР м. Рівне. За результатами лікування встановлено діагноз: Гострий мозковий інсульт за ішемічним атеротромботичним типом в правій гемісфері головного мозку, виражена дизартрія, глибокий лівобічний геміпарез, лівобічна гемігіпестезія. Мультифокальний атеросклероз. Церебно-васкулярна хвороба. Оклюзія правої ВСА атеротромботичного генезу. Хвороба Леріша зліва. ХАН ІІІст. за Фонтейном. Гострий лівобічний іліофермональний флеботромбоз в стадії субкомпенсмації. Артеріальна гіпертензія ІІІст., 1 ст за рівнем АТ, ризик судинних ускладнень IV. СН 1 ст. Дисметаболічна кардіоміопатія. Атеросклероз. Оклюзія здухвинного-клубового сегменту зліва. Суха гангрена IIIV пальців лівої ступні. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якубець М.К., який діє згідно ордеру Серія ВК № 1064445 від 08.01.2024, позов підтримав у межах його доводі. Просив позов задовольнити. 23.09.2024 представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Курганська О.В., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1136020 від 10.07.2024, подала до суду відзив, з якого вбачається, що позов ОСОБА_2 не визнає. Вважає, що доводи позивача не заслуговують на увагу виходячи із того, що ОСОБА_3 дійсно мала певні захворювання, тому через свій фізичний стан потребувала підтримки, піклування та догляду і не лише від соціального працівника, а також придбання ліків, приготування їжі та виконання іншої домашньої роботи, однак позивач не надавав їй жодної необхідної допомоги, догляду за нею не здійснював. Тому ОСОБА_3 звернулась за необхідною допомогою до ОСОБА_2 , а в подальшому сама ініціювала та склала заповіт на неї. Так, заповіт від 30.03.2023 р. записаний зі слів ОСОБА_3 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О., до підписання прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний у присутності нотаріуса; особа заповідача нотаріусом встановлена, дієздатність перевірена. Тому наявність в заповідача захворювань вказує лише на потребу у здійсненні догляду за нею, який надавала спадкодавцеві відповідачка, а не позивач, і не вказує на абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вважає, що на час складання заповіту 30.03.2023 р. ОСОБА_3 могла усвідомлювати значення своїх дій та могла керувати ними, а її дієздатність перевірена нотаріусом, що стверджується, зокрема, і тим, що у подальшому до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 вона маючи достатньо часу, однак не скасувала та не змінила заповіт від 30.03.2023 р. , тому жодних правових підстав для визнання заповіту недійним немає. Просила в позові позивачу відмовити. Третя особа приватний нотаріус Рівненського міськ5ого нотаріального округу Ільчук Н.О. в судове засідання не з`явилася, 14.11.2024 подала до суду пояснення згідно яких просила провести судовий розгляд у її відсутність. Окрім того, у поданих до суду пояснення зазначила наступне. 30.03.2023р. за реєстровим № 116 від імені гр. ОСОБА_5 посвідчила заповіт на ім`я ОСОБА_6 . В зв`язку з тим, що заповідачка була похилого віку та мала певні захворювання, була «лежачою» і була позбавлена можливості з`явитись в нотаріальну контору самотужки, дана нотаріальна дія вчинялась нею на виклик, на дому за адресою: АДРЕСА_1 . З ОСОБА_3 особисто спілкувалась неодноразово, так як перед посвідченням заповіту від її імені посвідчувала іншого роду документи, котрі вона завжди підписувала власноручно, і при черговій зустрічі ОСОБА_3 розповідала, що дуже задоволена, що її в такій важкій для неї ситуації знайшлась прекрасна, чуйна і дуже уважна людина, така як ОСОБА_2 , яка доглядає її, як рідну матір. При всіх її зустрічах з ОСОБА_3 вона завжди перебувала при здоровому розумі, ясній пам`яті та діяла добровільно, без будь-якого фізичного та психічного тиску, вона чітко розуміла значення своїх дій та правові наслідки посвідчених від її імені документів. І жодного разу в неї не виникало питання про те, щоб ставити під сумнів дієздатність ОСОБА_3 . Про те, що в ОСОБА_3 є внук ОСОБА_1 дізналася лише після того, як ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини на майно, яке залишилось після смерті її сина, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і більше вона про нього ніколи не згадувала. Так само дізналася про існування колишньої невістки, матері ОСОБА_7 , котра з`явилась до неї в 2023 році в приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_2 і почала розповідати про те, як вона сумлінно доглядала ОСОБА_3 . Вважає вимоги позивача ОСОБА_1 безпідставними, та просила в задоволені позовних вимог, відмовити. Ухвалою суду від 14.06.2024 відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.11.2024 задоволено клопотання представника позивача та витребувано: з Комунального некомерційного закладу "Центральна міська лікарня" Рівненської міської лікарні медичну картку стаціонарної хворої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділення КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради у період часу з 30.12.22 по 13.01.2023.; у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Наталії Олексіївни (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 8, оф. 203, тел.: НОМЕР_1 ) оригінал заповіту складеного від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого 30 березня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 116, номер у спадковому реєстрі 70466785 та належним чином оформлену копію спадкової справи, яка заводилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

05.12.2024 (№69300/24-вх.) на виконання ухвали суду надійшла медична карта стаціонарної хворої № 18065 ОСОБА_3

11.12.2024 (№ 70393/24-вх) на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи №10/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25.03.2025 постановлено призначити посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведення якої доручено експертам Рівненської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Провадження у справі зупинене.

05.05.2025 матеріали справи повернуті до суду без виконання ухвали суду з клопотанням щодо надання додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 20.05.2025 поновлено провадження по справі .

Ухвалою суду від 03.06.2025 підготовче засідання було закрите, та призначено судовий розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.07.2025 повернуто до Рівненської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (м.Рівне, вул. Дубенська, 64 ) матеріали цивільної справи № 569/10181/24 для проведення експертизи, призначеної ухвалою Рівненського міського суду від 25.03.2025 (а.с.125). Провадження у справі зупинене.

14.08.2025 до суду надійшов лист з Рівненської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» щодо повідомлення позивача про перерахування коштів за проведення експертизи.

20.10.2025 № 63915/25-вх. до суду повернуті матеріали цивільної справи № 569/10181/24 з додатками до неї без проведення експертизи.

Ухвалою суду від 29.10.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

З оглянутого судом свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 1252, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що його батьками були: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

З оглянутого судом свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 33 років в м. Рівному, про що складено актовий заис № 412 від 03.03.2005, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Рівне, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 23.06.2023 складено відповідний актовий запис № 1231, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівнренської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З оглянутої судом спадкової справи № 10/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , встановлено, що спадкова справа була відкрита згідно заяви ОСОБА_2 , як спадкоємиці згідно заповіту.

Так, судом встановлено, що 30.03.2023 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. посвідчено заповіт ОСОБА_3 за яким вона зробила таке розпорядження: "все моє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати мені, і на що я за законом матиму право, в тому числі цінні папери та грошові вклади, з нарахованими відсотками, різного роду компенсаціями та виплати різного роду заповідаю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 » . Заповіт складений у двох примірниках о 17год 10 хв. Заповіт містить рукописний текст заповідачки за змістом « Цей заповіт прочитаний мною в голос . Власноручно підписаний", та її підпис.

Зі спадкової справи вбачається, що 06.10.2023 об 11.45 год. поступила заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, витрати на поховання ОСОБА_3 понесла ОСОБА_2 , що підтверджується накладними про придбання ритуального набору та оплату послуг.

Судом оглянуто відеозапис з ОСОБА_3 , на якому вона спілкується з присутньою в кімнаті особою, розповідає особисто про події які відбулися або мають відбутися згадуючи імена подруг.

Допитана у судовому засідання відповідачка ОСОБА_2 як свідок, суду показала, що з вересня 2021 року фактично доглядала ОСОБА_3 , як під час хвороб та перебування в лікарні, так і вдома. ОСОБА_3 сама запропонувала переписати свою квартиру на неї.29.12.2021 у ОСОБА_3 стався інсульт. Особисто вона знайшла невістку ОСОБА_3 , яка обіцяла повернути кошти за лікування ОСОБА_9 забрала ОСОБА_10 з лікарні та залишила саму в квартирі. Вона з березня 2022 року доглядала ОСОБА_10 , їй допомагали сусіди, за свої кошти поховала ОСОБА_3 .. ОСОБА_3 , просила у соцпрацівника привести нотаріуса для написання заповіту. Їй відомо, що з 2014 року , після сімейного конфлікту ОСОБА_10 не спілкувалася з внуком. До ОСОБА_3 приходила подруги в гості, вона з ним спілкувалася, сама сиділа, їла лівою рукою, пам`ятала де вона жила раніше, так як вона не з Рівного. Вона товаришувала з ОСОБА_3 як з сусідкою з якою жили на одній сходовій площадці.

Допитана в судовом засіданні свідок ОСОБА_11 , яка жила по сусідству з ОСОБА_3 , суду показала, що з ОСОБА_10 знайома ще зі старої квартири, тк як її чоловік та співмешканець ОСОБА_10 були друзями. Їй відомо, що після перенесеної хвороби у ОСОБА_10 сталася проблема з ногою. Ключ від її квартири лежав на столі в коридорі. ОСОБА_10 телефонувала і їй і ОСОБА_12 , щоб приходили та доглядали за нею. Один раз приходив чоловік двоюрідної сестри ОСОБА_10 , але вона не могла доглядати ОСОБА_13 , ОСОБА_14 внука, невістку, яка порадила знайти доглядальницю. Заповіт було написано за наполяганням самої ОСОБА_15 ..

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). В силу частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частини 1 і 2статті 215 ЦК України). Відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Як вказано у частинах 1 та 2 статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Згідно з частинами 1-3статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

На підставі частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. За змістом частин 1, 5 і 6 статті 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і покликаний вирішити питання щодо призначення спадкоємців. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. У частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Зміст частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, зокрема у статтях 1247-1249, 1253 ЦК України (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі№ 466/9242/21 (провадження № 61-4349св23); від 10 квітня 2024 року у справі№ 683/1110/21, провадження № 61-471св24). Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе, як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного з мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормамиглави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17, провадження № 61-21249св19, постанова Верховного Суду від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20, провадження №61- 21209св19). Відповідно до частини 1 і 2статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В ході розгляду справи судом встановлено, що оспорюваний заповіт був складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. Заповіт особисто прочитаний заповідачем ОСОБА_3 та власноручно нею підписаний. Нотаріусом Ільчук Н.О. посвідчено заповіт за місцем проживання заповідача за адресою місця проживання у АДРЕСА_1 , встановлено особу заповідача, перевірено її дієздатність, роз`яснено заповідачу зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України, встановлено її дійсну волю на розпорядження майном на випадок її смерті та посвідчено особистий підпис на заповіті. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовитти, оскільки оспорюваний заповіт посвідчено уповноваженою особою; заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, зокрема, містить час та місце його посвідчення; заповіт прочитано вголос, про що зазначено заповідачем та підписано особисто заповідачем. Водночас, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що волевиявлення заповідача під час посвідчення заповіту не було вільним і не відповідало його волі, а судом таких доказів встановлено не було. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,263-268,273, 354,355 ЦПК України, суд ,- в и р і ш и в: ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Наталія Олексіївна про визнання заповіту недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом т ридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ільчук Наталія Олексіївна, місцезнаходження: 33023, м.Рівне, вул. Відінська, 8, оф. 203.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2025

Суддя О.В.Панас