УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., отримавши матеріали позовної заявиОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Якушинецька сільська рада, про зобов`язання укласти договір,

УСТАНОВИЛА:

02.12.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2025 передано за підсудністю вищевказану позовну заяву, що подана через систему «Електронний суд».

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 04.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків, оскільки позивачем не надано належні докази надсилання відповідачу копії доданих до позовної заяви матеріалів (додатків) та не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви.

09.12.2025 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 позивачем подано до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Оглянувши клопотання про звільнення від сплати судового збору, доходжу такого висновку.

Так, подаючи до суду позовну заяву, позивач ОСОБА_1 вказав, що «він є учасником бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», серед пільг є 75 відсоткова знижка на оплату комунальних послуг, серед яких є і надання послуг з вивезення побутових відходів. Тому відповідач, ухиляючись від укладання договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, порушує права позивача на користування пільгами, відповідно до вищезазначеного Закону. Вважає, що його звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами».

Отже, позивач ОСОБА_1 підставу звільнення від сплати судового збору обґрунтував тим, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Подаючи на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 11.09.2024 (справа № 567/79/23), знову вказує про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту клопотання про звільнення від сплати судового збору убачається, що вимоги ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 залишилися без виконання, а доводи такого клопотання лише містять посилання на судову практику, яка не є релевантною до даної справи.

У поданому до суду клопотанні позивач ОСОБА_1 на власний розсуд тлумачить висновки Великої Палати Верховного Суду, що не є підставою для його звільнення від сплати судового збору.

Слід зауважити, що в ухвалі ВП ВС від 11.09.2025 (справа № 567/79/23), у якій, на думку позивача, здійснено відступ від висновків, викладених, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 (справа № 545/1149/17), Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону №3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості».

Тобто Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 (справа № 545/1149/17), на яку і міститься посилання в ухвалі Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025.

За вказаних обставин подане на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід залишити без задоволення.

Крім того, позивач ОСОБА_1 , подаючи на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 клопотання про звільнення від сплати судового збору, не виконав вимоги ухвали у частині надання суду належних доказів надсилання відповідачу копії доданих до позовної заяви матеріалів (додатків).

Отже, подання позивачем ОСОБА_1 до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору жодним чином не свідчить про належне виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 викладено позицію, відповідно до якої «обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Таким чином, у вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За вказаних обставин, оскільки позивачем не усунено недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025, вважаю позовну заявуОСОБА_1 неподаною та такою, що слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, подане на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.12.2025, залишити без задоволення.

Позовну заявуОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Якушинецька сільська рада, про зобов`язання укласти договір вважати неподаною та повернути позивачу разом з доданими документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ