Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/6901/25
Провадження № 2/644/3965/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Харків.

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Юр`єва Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанске» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Стеганцова М.С. звернувся з позовом до ПСП «Тавільжанске», в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі від 15.07.2016 року в розмірі 37 064 грн.; розірвати договір аренди землі, укладений 04.11.2015 року між сторонами, у зв`язку з істотними порушеннями умов договору і строків його закінчення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2025 року, є власником земельної ділянки загальною площею 3,5323 га кадастровий № :01:002:0142 та земельної ділянки загальною площею 2,6377 га кадастровий № :01:002:0143 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та (спадкодавець, попередній власник земельної ділянки) та ПСП «Тавільжанське» було укладено Договір оренди землі, який був зареєстрований відповідачем 15.07.2016 року, орендна плата за договором складає 9 123,78 грн. за один рік користування об`єктом оренди з урахуванням індексів інфляції. Проте, відповідач в порушення умов Договору оренди, плату за користування земельною ділянкою, що належить позивачу за 2022, 2023, 2024, 2025 роки не сплатив, порушивши умови договору оренди. З урахуванням п. п. 10, 11, 14 Договору оренди, сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2022 року з урахуванням індексу інфляції за розрахунком позивача складає 11 620,31 грн. Сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2023 року з урахуванням індексу інфляції за розрахунком позивача складає 12 296,54 грн. Сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2024 року з урахуванням індексу інфляції за розрахунком позивача складає 12 296,54 грн. Крім того, відповідно до п.14 Договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договром, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Розрахунок пені за п.14 договору складає: з 01.01.2023 р. до 31.12.2023 р.- 424,14 грн., з 01.01.2024 до 31.12.2024 р. 427,27 грн. Всього штрафних санкцій - 851, 41 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості на день подання позову, за розрахунком позивача складає 37 064 грн. Крім того, відповідно до п. 36 Договору, дія цього договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. На даний час орендна плата за Договором оренди не сплачена за 3 роки та 6 місяців, тому на думку позивача є істотним порушенням умов договору п. 36 з боку відповідача.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 06 серпня 2025 року відкрито провадження по цивільній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 вересня 2025 року представником відповідача адвокатом Микита Я.Б. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми орендної плати за договором оренди; стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбачених ЦПК України. Зазначає, що внаслідок того, що орендована земельна ділянка позивача з лютого 2022 р. по вересень 2022 року перебувала на окупованій території, а після деокупації дана земельна ділянка являється потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами, а її обстеження на наявність вибухонебезпечними предметами не проводилась відповідними уповноваженими органами, установами, підприємствами, організаціями незалежно від їх форми власності ПСП «Тавільжанське» не має змоги проводити господарську діяльність на орендованій земельній ділянці, яка належить позивачу, внаслідок чого відповідач не має змоги використовувати дану земельну ділянку через обставини, за які він не відповідає. За таких умов відповідач не сплачує орендну плату позивачу. Крім того, зазначив, що стягнення орендної плати за 2025 рік є передчасним, так як відповідно до вимог укладених договорів між позивачем та відповідачем позивач здійснює оплату до 31.12.2025 року, дата якої ще не настала. Позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди землі, укладені між позивачем та відповідачем визнав.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстровий номер 625, посвідченого приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М. від 21.03.2025 року є власником земельної ділянки загальною площею 3,5323 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:002:0142 яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Куп`янського району (колишнього Шевченківського району) Харківської області.

Крім того, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстровий номер 627, посвідченого приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М. від 21.03.2025 року є власником земельної ділянки загальною площею 2,6377 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :01:002:0143 яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Куп`янського району (колишнього Шевченківського району) Харківської області.

04 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та (спадкодавець, попередній власник земельної ділянки) та ПСП «Тавільжанське» було укладено Договір оренди землі, який був зареєстрований відповідачем 15.07.2016 року.

Відповідно до умов Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району (теперішнього Куп`янського району) Харківської області.

Відповідно до п.1 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,5323 га гектарів ріллі для сільськогосподарського виробництва кадастровий № :01:002:0142 та земельна ділянка загальною площею 2,6377 га гектарів ріллі для сільськогосподарського виробництва кадастровий № :01:002:0143.

Договір укладено на 10 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9123,78 грн. За згодою сторін розрахунки по орендній платі можуть здійснюватися в натуральній формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.п.8,9,10,11,14 Договору).

Таким чином, відповідно до Договору оренди від 04.11.2015 року Сторони встановили орендну плату у розмірі 9123,78 грн., за один рік користування об`єктами оренди з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п. 36 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідачем не спростовується та обставина, що підприємство не сплачувало позивачу орендну плату за земельну ділянку у 2022-2024 роках.

Відповідач не виконав умови Договору оренди та допустив прострочення сплати орендної плати починаючи з 31.12.2022 року та до 31.12.2024 року.

Сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2022 року з урахуванням індексу інфляції мала складати: 9 123,78 грн. (сума орендної плати) + 2 496,53 грн. (cума індексації) = 11 620,31 гривень.

Сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2023 року з урахуванням індексу інфляції мала складати: 11 620,31 грн. (сума орендної плати) + 676,23 грн. (cума індексації) = 12 296,54 гривень.

Сума орендної плати, що мала бути сплачена 31 грудня 2024 року з урахуванням індексу інфляції мала складати: 11 620,31 грн. (сума орендної плати) + 676,23 грн. (cума індексації) = 12 296,54 гривень, а всього 37 064 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Пунктом «в» частини першої статті 96 Земельного Кодексу України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) викладено правовий висновок про те, що у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи систематичне порушення відповідачем істотних умов договору щодо сплати орендної плати, беручи до уваги, що за договором оренди 04.11.2015 року передбачено розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає, що наявні підстави для розірвання укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПСП «Тавільжанське» заборгованості зі сплати орендної плати за 2022 рік суд зазначає наступне.

У позовній заяві представник позивача, як на підставу позовних вимог посилається на те, що відповідач не здійснював виплати орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості по орендній платі.

Відповідачем не спростовується та обставина, що підприємство не сплачувало позивачу орендну плату за земельну ділянку у 2022-2024 роках.

Пунктом 39 договору оренди встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Статтею 617 Цивільного кодексу Українипередбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадження на території УкраїниУказом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 рокувоєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію, засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1статті 614 ЦК Україниособа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізуглави 58 ЦК Україниоренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. ПоложенняЗакону України «Про оренду землі»не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених встатті 762 ЦК України(постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостоїстатті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостоїстатті 762 ЦК Українивизначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, с. Новомиколаївка з 26.02.2022 по 08.09.2022 року відносилось до території активних бойових дій та тимчасово окупованої території України, а з 08.09.2022 року даний населений пункт відноситься до території можливих бойових дій.

Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 року №376, с. Новомиколаївка Шевченківської селищної територіальної громади з 26.02.2022 по 08.09.2022 року відносилось до тимчасово окупованої території України, а з 08.09.2022 року даний населений пункт відноситься до території можливих бойових дій.

З урахуванням наданих суду представниками сторін доказів, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про неможливість використання ПСП «Тавільжанське» об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме через перебування спірної земельної ділянки в окупації в період з 26.02.2022 року по 08.09.2022 року. ПСП «Тавільжанське», як орендар, було позбавлено можливості використовувати зазначену вище земельну ділянку для отримання доходів. Вказане свідчить про відсутність вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за вказаним вище договором оренди земельної ділянки.

Беручи до уваги вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік з урахуванням індексів інфляції та пені в зв`язку з несвоєчасною її сплатою.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПСП «Тавільжанське» заборгованості зі сплати орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки суд зазначає наступне.

Нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати.

Водночас, з урахуванням положень статті 21 Закону України «Про оренду землі» та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки встановлено порушення ПСП «Тавільжанське» умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, тому наявні підстави для стягнення такої заборгованості за вказані періоди.

Поряд з цим, вимога про стягнення орендної плати за 2025 р. є передчасною, так як відповідно до вимог укладених Договорів між позивачем та відповідачем здійснює оплату до 31.12.2025 року.

Розмір заборгованості з орендної плати за 2023 рік з урахуванням індексації складає 12 296,54 грн.; за 2024 рік 12 296,54 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із порушенням зобов`язання становить 24 593,08 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 24 593,08 грн., що становить 66,35 % від заявленої позивачем суми. Відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 607,26 грн. судового збору (2 422,40 грн. х 66,35 % = 1 607,26 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 258-259, 263-265, 354, 526, 626, 627 ЦПК України, ст.ст.409, 614, 617, 651, 762 ЦК України, ст.ст. 96, 141 Земельного Кодексу України», Законом України «Про оренду землі», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанске» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та розірвання договору оренди землі - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанське» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за Договором оренди землі від 04.11.2015 року за 2023 та 2024 роки в загальному розмірі 24 593,08 грн.

Розірвати Договір оренди землі, укладений 04.11.2025 року між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Тавільжанске» та зареєстрований 15.07.2016 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 3,5323 га кадастровий № :01:002:0142, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Куп`янського району (колишнього Шевченківського району) Харківської області, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Розірвати Договір оренди землі, укладений 04.11.2025 року між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Тавільжанске» та зареєстрований 15.07.2016 року, предметом якогоземельна ділянка загальною площею 2,6377 га кадастровий № :01:002:0143, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Куп`янського району (колишнього Шевченківського району) Харківської області, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Тавільжанське» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 607,26 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАВІЛЬЖАНСЬКЕ», адреса Україна, 03028, місто Київ, вул. Оскольська, будинок 29 .

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк