Справа № 185/1810/25
Провадження № 2/185/3341/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічною позовною заявою адвоката Кравченка Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя у якому просить визнати транспорті засоби спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , в порядку поділу майна.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що за час перебування із відповідачем у шлюбі ними були придбані спірні транспортні засоби. Згоди щодо поділу майна між ними не досягнуто, тому просить поділити вказані транспорті засоби.

ОСОБА_2 звернулася до суду з письмовими поясненнями на позов у яких просила суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить визнати автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_3 та VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VOLKSWAGEN Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_5 об`єктами права спільної сумісної власності, набутими подружжям під час шлюбу; здійснити поділ автомобілів в рівних частках, врахувавши продане обома сторонами майно, призначивши до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 392 215,50 грн.; судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом на позов у якому позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою судді від 05 березня 2025 року було відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 квітня 2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року зустрічний позов прийнятий до розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. Вирішено слухати справу за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити на підставах зазначених у позові. У зустрічному позові ОСОБА_2 просив відмовити посилаючись на обставини зазначені у письмовому відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 серпня 2020 року по 31 березня 2025 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року у справі №185/1227/25, яким було розірвано шлюб сторін і яке набрало законної сили.

За час шлюбу сторонами були придбані два автомобіля: VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , та автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Конституції України, ЦК України, СК України.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.18 СК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ст.ст.368, 369 ЦК України, ст.63 СК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом норм ст.ст.60, 61, 68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом положень ст.ст.69, 70 СК України, ст.372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положеннями ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне законодавство надає право подружжю на поділ належного йому майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, в добровільному порядку за взаємною згодою за рішенням самого подружжя або в судовому порядку за наявності спору між подружжям. Такий поділ майна може відбуватись як під час шлюбу, так і після його розірвання, оскільки само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі приватної (роздільної) власності або спільної часткової власності подружжя. Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі, проводиться в ідеальних частках, або неподільна річ присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Правомірними, обґрунтованими, доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Задоволення позовних вимог зумовлене тим, що автомобілі придбані в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, автомобілі є неподільним майном, його спільне використання сторонами є неможливим. То ж це рухоме майно є спільним сумісним майном подружжя, частки у праві власності сторін на нього є рівними, автомобілі одного року випуску, однієї марки, тобто рівноцінні. А тому, суд вважає доцільним та справедливим поділ майна у запропонований позивачем спосіб.

Стосовно позовних вимог за зустрічною позовною заявою.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.80, ч.1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що відповідачем ОСОБА_1 були продані спірні автомобілі, які є сумісною власність подружжя, проте жодних доказів їх продажу та відчуження нею не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню так як не доведені позивачем.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3500.00 грн., які слід стягнути з ОСОБА_2 на його користь.

ОСОБА_2 при зверненні до суду з зустрічним позовом просила суд відстрочити сплату судового збору.

З урахуванням того, що судовий збір нею на користь Держави не сплачено, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 3900.22 гривень, тобто один відсоток від суми позовних вимог.

Судові витрати понесені ОСОБА_2 залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

У порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), право приватної власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

У порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), право приватної власності на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 3500.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір за подачу зустрічного позову в сумі 3900.22 гривень.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_2 залишити за ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін