Справа № 462/6926/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді

Гедз Б.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника відповідачки у справі ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі

№ 462/6926/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 листопада 2025 року у цивільній справі № 462/6926/25 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

05 грудня 2025 року представник відповідачки адвокат Підбірний М.Я. за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подав до суду письмову заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив суд вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. В обґрунтування поданої заяви представник вказує, що 17 листопада 2025 року судом розглянуто справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якої у задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» відмовлено. При зверненні до суду із відзивом на позовну заяву, у тексті такого відповідач повідомляв, що орієнтовний розрахунок витрат, понесених ним на правничу допомогу становлять 5 000,00 грн, що є фіксованою сумою гонорару. Після завершення розгляду справи судом першої інстанції фактичні витрати на правничу (правову) допомогу становлять 5 000,00 грн, а тому просить заяву задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви та долучені до неї докази на підтвердження викладених в такій обставин, оглянувши матеріали цивільної справи № 462/6926/25, суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно матеріалів справи, встановлено, що звертаючись до суду із відзивом на позовну заяву представник відповідача у тексті такого просив стягнути із позивача також витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачкою у розмірі 5 000,00 грн (фіксований розмір гонорару із адвокатом Підбірним М.Я.). Зважаючи на те, що рішення суду постановлено у спрощеному провадженні без виклику осіб у судове засідання та копію такого отримав в Електронному Суді лише 19.11.2025, просив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі.

17 листопада 2025 року за результатами розгляду цивільної справи № 462/6926/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» відмовлено.

Щодо клопотання сторони відповідача про поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат, суд ознайомившись із матеріалами справи зазначає наступне.

Судом встановлено, що у вказаній цивільній справі ухвалою суду від 17.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича про розгляд надалі справи за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами загального позовного провадження відмовлено. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим сторона відповідача об`єктивно була позбавлена можливості подати докази понесених судових витрат у п`ятиденний строк саме з моменту ухвалення рішення, оскільки фактично представник не був обізнаний про його прийняття 17.11.2025, а отримав таке судове рішення у підсистемі Електронний суд 19.11.2025.

Відтак, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку на подання доказів понесених витрат та заяву про ухвалення додаткового рішення визнати у даному випадку є поважними та обґрунтованими, оскільки сторона відповідача дійсно не була обізнана про ухвалення рішення у справі в день його ухвалення, що підтверджується відомостями із підсистеми «Електронний Суд».

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як встановлено із представленої представником відповідача квитанції № 5161701 про доставку заяви про ухвалення у межах цивільної справи № 462/6926/25 додаткового рішення у справі разом із копіями доданих до неї документів, така була доставлена до Електронного кабінету АТ «Таскомбанк» 24.11.2025, однак позивач своїм правом подання заперечень до суду щодо заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу станом на час ухвалення вказаного рішення у справі не скористався.

Ознайомившись із позиціями обох сторін у справі, суд зазначає, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги № 07-10/25 від 07.10.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Миколи Підбірного» та ОСОБА_2 , додаткової угоди № 1 від 07.10.2025 до Договору про надання правової допомоги № 07-10/25 від 07.10.2025, рахунку № 1/25 від 15.10.2025 відповідачу у справі ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Підбірним М.Я.

Умовами вказаного Договору № 07-10/25 від 07.10.2025 та Додаткової угоди № 1 від 07.10.2025 до Договору про надання правової допомоги № 07-10/25 від 07.10.2025 погоджено порядок та тарифи надання послуг професійної правничої (правової) допомоги.

Згідно рахунку № 1/25 від 15 жовтня 2025 року гонорар за надання професійної правничої (правової) допомоги адвоката за Договором № 07-10/25 від 07.10.2025 та Додатковою угодою № 1 від 07.10.2025 загальна вартість наданих ОСОБА_1 послуг правничої допомоги адвокатом Підбірним М.Я. становить 5 000,00 грн, що підтверджується і долученою до матеріалів заяви платіжною інструкцією № Е5ТЕ-Р17Е-7ХЕ6-6162 від 17.10.2025 про сплату Путько Я.О. 5 000,00 грн на користь АБ «Миколи Підбірного».

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В постанові № 908/2702/21 від 12.01.2023 року Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі №752/16038/19 (провадження № 61-7905св21).

Дослідивши надані представником відповідача докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи, що розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі у судові засідання, стороною відповідача на обгрунтування своєї позиції подано до суду відзив на позовну заяву, на який відповідь позивачем не подавалась, тобто по суті адвокатом відповідачки затрачено час на підготовку лише одного процесуального документа по суті справи, на переконання суду вбачається неспівмірність між заявленим розміром витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 грн та складністю справи, виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), і часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Таким чином, за відсутності детального розрахунку витраченого часу, виходячи із встановленої реальності участі адвоката під час судового розгляду справи та її необхідності, з огляду на те, що вказаний спір відноситься до категорії спорів із кредитних правовідносин, які підлягають розгляду у спрощеному порядку, в той же час із врахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та задекларованих в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у рішеннях ЄСПЛ принципів пропорційності, розумності і співмірності, суд приходить до висновку за необхідне зменшити розмір заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн до 3 000,00 (трьох тисяч) гривень, оскільки на думку суду, виходячи із складності даної справи, саме такий розмір витрат правової допомоги є необхідним і неминучим для відповідачки, яка у зв`язку із зверненням позивача до суду, для відстоювання своєї позиції у спорі, була змушена до залучення професійної допомоги адвоката, а тому заява представника відповідача адвоката Підбірного М.Я. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача відповідачки у справі ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 462/6926/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 3 000,00 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження за адресою: 01032,

м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , паспорт: № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/6926/25.

Суддя Б.М. Гедз