Справа № 134/131/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: представника позивача адвоката Кугутюка О.В.,

представника відповідача адвоката Панасюка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні селища Крижопіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про встановлення факту набуття права на земельні частки (пай), визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

22 січня 2025 року адвокат Кугутюк О.В., який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнив позовні вимоги, до Крижопільської селищної ради про встановлення факту набуття права на земельну частку пай та визнання права на спадщину за законом. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та 25.01.1997 року відповідно. Згідно ст. 548 ч. 1 ЦПК УРСР (дія норми на час виникнення спадкових правовідносин) для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦПК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії він повинен вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батьків підтверджується взяттям на зберігання та розпорядження Ощадних книжок із відкритими рахунками та наявними коштами на рахунках. 04.09.1994 року проведено розпаювання земель КСП «Нива» с. Шарапанівка Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області та видано Державний акт на право колективної класності на землю. Відповідно до відповіді Відділу Держземагенства у Крижопільському районі Вінницької області зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначені в списках громадян членів КСП під № 900 та 899 відповідно. Отже, за життя останні отримали право на земельні частки (паї) розміром 3,46 умовних кадастрових гектарів колишнього КСП «Нива» с. Шарапанівка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області, однак Сертифікати на право на земельну частку (пай) не збереглися, що є перешкодою в оформленні спадкових прав, а тому Тульчинською державною нотаріальною конторою було надано відповідь щодо неможливості видачі Свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. І разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. На підставі зазначеного, просить суд встановити факт набуття права на земельну частку (пай) площею 3,46 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Крижопільської (колишньої Шарапанівської сільської ради) селищної ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області Хитруком Г.П., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ,, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на зазначені земельні ділянки та належала ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та постановлено витребувати із Державного нотаріального архіву Вінницької області інформацію щодо заведених спадкових справ щодо майна померлих: 05 березня 1995 року ОСОБА_2 та 25 січня 1997 року ОСОБА_3

18 березня 2025 року із Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла відповідь щодо витребуваної інформації.

Ухвалою суду від 01 травня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та постановлено витребувати із Крижопільської селищної ради відомості про осіб, з якими проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 на день смерті.

07 травня 2025 року із Крижопільської селищної ради на адресу суду надійшла витребувана інформація.

Ухвалою суду від 15 травня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача та постановлено зобов`язати Відділ № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати інформацію щодо виданих ними довідок.

28 травня 2025 року із Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшла витребувана інформація.

Протокольними ухвалами суду від 22.07.2025 року, 06.08.2025 року 02.09.2025 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та постановлено відкласти розгляд справи у зв`язку із визнанням поважними причинами відкладення, які зазначені представником позивача у своїх клопотаннях.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року було прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог та задоволено клопотання про витребування доказів із Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

02 жовтня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області через систему «Електронний суд» надало витребувані судом докази.

13 жовтня 2025 року підготовче судове засідання було відкладено по клопотанні представника позивача.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року було постановлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

17 листопада 2025 року ухвалою суду судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити з підстав зазначених у позові, разом з тим наголосив на тому, що стороною позивача надані достатні докази того, що померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не втратили членство колективного сільськогосподарського підприємства, виходячи на пенсію. Тому вони мали право на земельні частки (паї), що підтверджується відповідними довідками, що вони були включені в списки, однак сертифікати на право на земельні частки (паї) останні не отримали. Будь якого рішення про те, що вони припинили членство в КСП «Нива» с. Шарапанівка не має.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позивних вимог. Свої заперечення мотивував тим, що стороною позивача не надано доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були членами колгоспу «Нива» с. Шарапанівка на момент розпаювання та видачі Державного акту на право колективної власності КСП «Нива» с. Шарапанівка. Дане членство має бути підтверджено саме на момент розпаювання.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Даний факт родинного споріднення підтверджується наступними свідоцтвами: про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , де в розділі «Батьки» зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; про шлюб, серії НОМЕР_2 , яке видано повторно 11 листопада 2021 року, де зазначено, що ОСОБА_4 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07.03.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 25.01.1997 року.

Відповідно до архівних довідок № 159-01-12 та 158-01-12 від 27 березня 2015 року, які видані Крижопільським районним трудовим архівом зазначено, що у документах колгоспу ім. Калініна с. Шарапанівка Крижопільського району, у книгах нарахування заробітної плати членам колгоспу значиться ОСОБА_2 , його трудовий стаж становить з 1948 року по 1952 рік, 1956 рік, 1957 рік, 1959 рік, з 1975 року по 1985 рік та ОСОБА_3 , її трудовий стаж становить з 1960 року по 1976 рік.

Згідно із заяви ОСОБА_3 від 18 травня 1977 року, яка адресована Крижопільській районній раді соціального забезпечення колгоспників, як від члена колгоспу ім. Калініна с. Шарапанівка, остання вийшла на пенсію по інвалідності.

Згідно із заяви ОСОБА_2 від 15 липня 1980 року, яка адресована Крижопільській районній раді соціального забезпечення колгоспників, як від члена колгоспу ім. Калініна с. Шарапанівка, останній вийшов на пенсію по інвалідності.

Відповідно до листа Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 472/14-24 від 10.04.2024 року державний акт на право колективної власності на землю КСП «Нива» села Шарапанівка, виданий 04 вересня 1994 року, серія ВН. Основні та додаткові списки громадян членів КСП «Нива» до державного акту на право колективної власності на землю у відділі відсутні. Розмір земельної частки (паю) членів колишнього КСП №Нива» становить 3,46 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) на час розпаювання земель становила 12,128 грн.

Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Указані висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц (провадження № 14-608цс18).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом статті 553 ЦК УРСР уважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батьків підтверджується взяттям на зберігання та розпорядження Ощадних книжок із відкритими рахунками та наявними коштами на рахунках: ОСОБА_2 рахунки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 ; ОСОБА_3 рахунок № НОМЕР_7 .

Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві та була його членом.

Однак стороною позивачеа не надано належних і допустимих доказів про те, що померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишилися членами КСП «Нива» с. Шарапанівка на час проведення розпаювання і видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Посилання представника позивача на довідки видані 02.04.2015 року Відділом Держземагенства у Крижопільському районі Вінницької області, в яких вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рахуються в списках громадян членів КСП від № 900 та № 899 відповідно, спростовується відповіддю відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, і якій зазначено, що зазначені вище довідки недійсні. Тому суд не може прийняти дані довідки як належні, допустимі та достовірні докази.

Як визначено п.6 Листа-роз`яснення Верховного Суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п.2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі-СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст.4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї;

в) з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Згідно з частинами першої, другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Посилання представника позивача в позовній заяві, на те, що Сертифікати на право на земельну частку (пай) не збереглися, тому нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину, суд зазначає наступне.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Разом з цим, представник позивача не надав суду належні та допустимі докази того, що сертифікати на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видавались та останні залишалися членами КСП «Нива» с. Шарапанівка на час проведення паювання земель і видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Разом з тим не надано докази того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були включені до списків членів КСП «Нива» до державного акту на право колективної власності на землю, а надавши лише одну відповідь з відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Однак спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не отримали сертифікати на земельну частку (пай) і не були включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (позивачем не надано належних та допустимих доказів), за життя не реалізували свого права на земельну частку.

Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття спадкодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) у виділеній КСП «Нива» с. Шарапанівка у колективну власність землю. За життя зазначені особи не реалізували свого права на звернення за захистом порушеного права.

Суд зазначає, що позивач має довести, що право, яке вона просить визнати за нею у порядку спадкування, набули її батьки за життя.

Головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18), від 07 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження № 61-9879св19).

Згідно із встановленими обставинами справи батьки позивачки, в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) відсутні, стороною позивача не доведено протилежного.

Отже, доводи позовної заяви про набуття позивачем права на земельну ділянку у порядку спадкування є необґрунтованими з огляду на встановлені судом обставинами.

Тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки позивачем не надано доказів про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкодавці набули таке право за життя.

Разом з тим суд зазначає, що подаючи позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме доповнення позовною вимогою: встановити факт набуття права на земельну частку (пай) площею 3,46 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Крижопільської (колишньої Шарапанівської сільської ради) селищної ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт набуття права на земельну частку (пай) площею 3,46 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Крижопільської (колишньої Шарапанівської сільської ради) селищної ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області Хитрук Ганною Василівною, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 стороною позивача не визначено належних відповідачів КСП «Нива» с. Шарапанівка та Тульчинську районну військову адміністраціюта не залучено їх до справи відповідачів.

Так, Верховний Суд України у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснив, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Крім того у зв`язку із реорганізацією Крижопільської РДА та припиненням нею своєї діяльності її правонаступником є Тульчинська РДА (відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій»), а згідно Указу Президента України № 68/2022 від 24.02.2022 року утворено на базі існуючих районних державних адміністрацій відповідні військові адміністрації. Отже при зверненні позивача до суду із вказаною позовною вимогою не враховано, що при вирішенні даного спору рішення суду буде впливати на права та обов`язки вищевказаних відповідачів.

Вирішуючи питання про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту набуття права на земельні частки (пай) площею 3,46 умовних кадастрових гектара, які знаходиться на території Крижопільської (колишньої Шарапанівської сільської ради) селищної ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області Хитруком Г.П. та Хитрук Г.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог у частині визнання права на земельну частку (пай), тому встановлення даного юридичного факту не буде породжувати жодних юридичних наслідків для позивача.

Оскільки право, яке просить визнати за нею позивачка у порядку спадкування, її батьками не набуте за життя, спадкування права на право за нормами законодавства, яке діяло на момент прийняття спадщини не передбачалось, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про встановлення факту набуття права на земельні частки (пай), визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада, юридична адреса: вул. Героїв України, 59, селище Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, .

Повний текст рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя