КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Баховським Михайлом Михайловичем на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року адвокат Попов А.С. в інтересах ОСОБА_2. звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за Договором про надання правових послуг від 24.12.2019 року у розмірі 474 800, 00 грн, інфляційні втрати за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 121 540,88 грн, 3 % річних за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 14 790, 34 грн, загалом - 611 131, 22 грн. та усі судові витрати по вказаній справі.

У обґрунтування вимог позову вказав, що 24.12.2019 між адвокатом ОСОБА_2. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правових послуг від 24.12.2019 (далі - Договір).

Так, адвокатом було надано усі правові послуги, в тому числі подано в інтересах ОСОБА_1 позовну заяву до Солом`янського районного суду м. Києва про звільнення майна з під арешту з метою реєстрації права власності на вказане майно за ОСОБА_1 .

У подальшому, між адвокатом та клієнтом було підписано акт виконаних робіт від 29.11.2021, відповідно до якого адвокат ОСОБА_2. та ОСОБА_1 склали цей акт про таке: «1. Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги в повному обсязі. 2. Загальна вартість послуг узгоджена сторонами відповідно до Договору становить 590 000, 00 грн. 3. На момент підписання цього Акта Клієнт сплатив 115 200 гривень. 4. Сума залишку заборгованості Клієнта Адвокатові становить 474 800 грн». Підписи на акті виконаних робіт підтверджують, те що сума заборгованості узгоджена між адвокатом та клієнтом. Також адвокатом надані послуги з правової допомоги під час оформлення спадщини, укладанні угод стосовно спадкового майна, надання консультацій, роз`яснень та представництво інтересів протягом дії договору. Відповідач визнав вказані обставини та те, що адвокатом наданий повний обсяг послуг відповідно до Договору - шляхом підписання акту виконаних робіт від 29.11.2021.

Станом на день звернення з позовом до суду, вказана заборгованість не сплачена адвокатові. Клієнт на зв`язок не виходить. З огляду на це, у ОСОБА_2. виникла об`єктивна необхідність звернутись із вказаним позовом до суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено частково. Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. грошові кошти за Договором про надання правових послуг від 24.12.2019 у розмірі 474 800, 00 грн., інфляційні втрати за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 121 540,88 грн., 3 % річних за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 14 790,34 грн., загалом - 611 131, 22 грн.

Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. сплачений судовий збір у розмірі 6 111, 31 грн. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Вказує, що позивач не надав доказів належного виконання обов`язків адвокатом в повному обсязі ,без виконання яких обов`язок сплатити надані послуги не наступив. Тобто обсяги виконаних послуг сторонами не встановлені конкретно, натомість зміст акту приймання-передачі послуг суперечить змісту договору та обсягу послуг та кінцевого результату який визначений сторонами. До єдиного з юридично значущих дій слід віднести правову допомогу в справі № 760/14546/20 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва про звільнення майна з під арешту.

Звертає увагу, що Договором та додатком сторони узгодили, що результатом розгляду справи в суді (судах) є розподіл спадщини за рішенням суду, між клієнтом та опонентом, очевидно рішення в справі №760/14546/20 зважаючи на його зміст не можна вважати результатом згідно умов Договору. Інших доказів виконання договору(свідоцтва про спадщину, довідок чи витягів з ДРРПН, копії спадкової справи) позивач не надав, таким чином виконання договору належним чином в повному обсязі позивачем не доведено.

Зазначає, що розмір винагороди мав визначатись у відсотках від вартості спадкового майна яка мала встановлюватись суб`єктом оцінювання. Матеріали справи не містять відповідного звіту оцінювача. Таким чином розмір винагороди позивачем визначено довільно, а не у відповідності до договору. Клієнтом сплачено адвокату 115200,00 грн., що співмірно обсягам наданої правової допомоги.

Відповідно до розрахунку 10% від спадкового майна складають 69948,00 грн. Таким чином враховуючи, що ОСОБА_1 сплатив адвокату 115200,00 грн., заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня.

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2. , в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір правової допомоги, окремі договори, додатки до договору та Акт здачі-приймання надання правової допомоги недійсними не визнавалися, на даний час не скасовані.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Попов А.С. заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2019 між адвокатом ОСОБА_2. та клієнтом ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правових послуг від 24.12.2019 (далі - Договір).

За цим договором Адвокат зобов`язується здійснити представництво та надати інші види правової допомоги Клієнтові на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 2 Договору визначено, що правова допомога надається у досудовому врегулюванні, а в разі необхідності також в судах з метою захисту законних прав та інтересів Клієнта з питань отримання спадщини в зв`язку із смертю батька Клієнта.

Пунктом 3 визначено, що гонорар адвоката згідно додатком 1 Договору та винагороди перемоги в розмірі 10 відсотків від фактично отриманої суми та/або вартості майна.

Пунктом 5 Договору визначено, що ведення справи, в залежності від розгортання подій складається з кількох або усіх наступних дій: 5.1. Вивчення доказової бази, що надана Клієнтом; 5.2.Збирання відомостей про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку, отримання і вилучання речей, документів, їх копій, ознайомлення з ними та опитування осіб за їх згодою; 5.3. Звернення з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). 5.4. Представництва інтересів Клієнта у судах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 5.5. Складання заяв, скарг, клопотань інших правових документів та подання їх у встановленому порядку.

Відповідно до п. 3 Додатку до Договору про надання правових послуг від 24.12.2019 Сторони по Договору домовились, що гонорар адвоката складається з: 3.1. сплати за участь у досудовому врегулювання спору, 3.2. сплати за ведення справ у суді першої інстанції, 3.3. сплати винагороди перемоги.

Пунктом 4 Додатку визначено, що сплата за досудове врегулювання спору становить 26 000, 00 грн.

Пунктом 5 Додатку визначено, що в разі, якщо досудове врегулювання спору не надавало результату сплата за п. 3.1. враховується як сплата за п. 3.2. Вартість ведення справ у суді першої інстанції становить 26 000, 00 грн.

Пунктом 6 Додатку встановлено, що винагорода перемоги сплачується з розрахунку 10% від вартості усього майна та/або грошових коштів право власності Клієнта на яке встановлено судом або Клієнт отримає у досудовому порядку у спадщину.

У подальшому, між адвокатом та Клієнтом було підписано акт виконаних робіт від 29.11.2021.

Відповідно до вказаного Акту сторони за договором про надання правових послуг від 24.12.2019 адвокат ОСОБА_2. та ОСОБА_1 склали цей акт про таке: «1. Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги в повному обсязі. 2. Загальна вартість послуг узгоджена сторонами відповідно до Договору становить 590 000, 00 грн. 3. На момент підписання цього Акта Клієнт сплатив 115 200, 00 грн. 4. Сума залишку заборгованості Клієнта Адвокатові становить 474 800,00 грн».

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив із наявності між сторонами чинного та обов`язкового для виконання договору про надання правових послуг, належного підтвердження факту повного виконання зобов`язань позивачем та визнання відповідачем обсягу і вартості послуг підписаним актом виконаних робіт, а також із установленого факту прострочення виконання грошового зобов`язання та відсутності доказів його погашення, що відповідно до вимог ЦК України є підставою для стягнення основного боргу, інфляційних втрат і 3 % річних.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та п`ятої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться і у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року (далі - Правила адвокатської етики).

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Верховний Суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 903/781/21, на яку послався заявник в касаційній скарзі.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не в повному обсязі виконав умови Договору про надання правових послуг від 24.12.2019 та Додатку до нього, а факт належного виконання адвокатом своїх зобов`язань і погодження розміру гонорару підтверджено підписаним сторонами Актом виконаних робіт від 29.11.2021.

Суд апеляційної інстанції погоджується із тим, що в установленому законом порядку Договір про надання правової допомоги, окремі договори, додатки до договору та Акт здачі-приймання наданої правової допомоги недійсними не визнавалися, на даний час не скасовані, тому є належними доказами виконання зобов`язання позивачем та погодження суми оплати послуг та заборгованості Клієнтом.

Крім того, відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначені норми, апеляційний суд погоджується з висновками про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 121 540,88 грн та 3 % річних за період з 29.11.2021 по 12.12.2022 у розмірі 14 790,34 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і ухвалив рішення у повній відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів належного виконання обов`язків адвокатом у повному обсязі, суд вважає необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено Договір про надання правових послуг від 24.12.2019 та Додаток до нього, якими погоджено як обсяг доручення адвоката, так і структуру гонорару (фіксована оплата за досудове врегулювання спору, ведення справи у суді першої інстанції та «винагорода перемоги»), а факт надання правової допомоги та остаточний розмір винагороди конкретизовано Актом виконаних робіт від 29.11.2021, підписаним обома сторонами, у якому прямо зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги в повному обсязі, загальна вартість послуг становить 590 000,00 грн, з яких 115 200,00 грн сплачено, а сума заборгованості складає 474 800,00 грн.

Посилання апелянта на те, що результатом договору мав бути виключно розподіл спадщини за судовим рішенням, а також на відсутність звіту оцінювача, є безпідставними, оскільки умовами Договору передбачено комплекс правової допомоги, а факт виконання зобов`язань підтверджено підписаним сторонами Актомвиконаних робіт від 29.11.2021.

Як вже зазначалось вище, зазначений Акт не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, тому є належним і достатнім доказом належного виконання адвокатом своїх обов`язків та визнання відповідачем обсягу і вартості отриманих послуг.

Розрахунок на який посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі, згідно з яким 10 % від вартості спадкового майна складають 69 948,00 грн суперечить погодженій сторонами у вищезазначеному Акті сумі гонорару, тому не може братися судом до уваги як підстава для висновку про відсутність заборгованості, тим більше, що сам факт сплати 115 200,00 грн відповідачем підтверджує визнання ним дії Договору та прийняття умов оплати, а не спростовує їх.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятим судом першої інстанції рішенням, однак висновків суду не спростовують.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Баховським Михайлом Михайловичем залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 10 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді