Справа № 128/3270/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Шевчук Л.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0767-3327 від 08.08.2021 у розмірі 45540,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, за яким клієнт відступає право вимоги до боржника за кредитним договором. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр №1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №0767-3327 від 08.08.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1

08.08.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0767-3327.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн. на наступних умовах.

Строк користування кредитом 21 календарний день; процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 3% на день (стандартна процентна ставка), 2% на день (знижена процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 60000,00 грн. та включає в себе суму кредиту і проценти за користування кредитом в розмірі 54800,00 грн. Кредитодавцеь свої зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від 08.08.2021. В свою чергу позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості та у зв`язку із чим станом на 14.08.2025 має заборгованість у розмірі 45540,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 39540,00 грн. заборгованість за відсотками, чим порушуються інтереси та права позивача.

На підстави викладеного просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та суму понесених позивачем судових витрат у розмірі 2422,40 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 09.09.2025 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачкою відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Відповідач повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, однак відмовився від отримання поштової кореспонденції (а.с. 41), що в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач ТОВ «Новий Колектор» зазначив, що 08.08.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної ліні №0767-3327, відповідно до умов якого кредитор відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, тип кредиту кредитна лінія. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 6000,00 грн.. Кредит надається шляхом перерахування грошових суми протягом 3 днів з моменту укладення цього договору. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Розмір процентів за користування кредитом: 3% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, які нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця. У випадках передбачених цим договором позичальник має право скористатися правом отримання зниженої процентної ставки у розмірі 2% від непогашеної суми кредитну за кожен день користування кредитом. Заявлений строк користування кредитом 21 календарний день (а.с. 8-9).

На а.с. 9 - 12-зворот містяться Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом ТОВ «Укр Кердит Фінанс» №181-П від 02.08.2021.

На а.с. 13 міститься паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), що підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом з ідентифікатором А638.

На а.с. 14 міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №0767-3327 відповідно до методики НБУ.

На а.с. 15 міститься моніторинг дій користувача і Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при укладенні кредитного договору №0767-3327 від 08.08.2021 між товариством та ОСОБА_1 ..

На а.с. 16 міститься довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» згідно якої 08.08.2021 на виконання умов кредитного договору №0767-3327 від 08.08.2021 із використанням платіжної системи «EASYPAY_API» на маску карти № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 6000,00 грн., платіж №975825344.

На а.с. 18-25 міститься розрахунок заборгованості за договором №0767-3327 від 08.08.2021, позичальник ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 26.12.2021 загальний розмір заборгованості становить 45540,00 грн., з яких: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 39540,00 грн. заборгованість по сплаті відсотків.

26.12.2024 між ТОВ «Новий Колектор» (новий кредитор) та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (первісний кредитор) укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату в порядку та строки встановлені цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги за цим договором визначаються як сукупність реєстрів боржників до цього договору. Загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору складається з загального розміру заборгованості боржників, право вимоги за якими передано первісним кредитором новому кредитору, згідно реєстрів боржників, які складаються сторонами за формою, що наведена у Додатку №1 до цього договору. Фінансування належна до передачі первісному кредитору сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі боржників окремо. Під відступлене право вимоги до боржників за кредитним договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору суму, зазначену в реєстрі боржників. Оплата здійснюється за кожним реєстром боржників окремо. Загальна сума, яка належить до оплати новим кредитором первісному кредитору за даним договором визначається як сума платежів за відступлення права вимоги згідно усіх реєстрів боржників за цим договором (а.с. 26-28).

На а.с. 29 міститься реєстр боржників №1 до договору факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024, де під порядковим номером 22676 зазначений боржник ОСОБА_1 , дата укладення кредитного договору 08.08.2021, номер кредитного договору 0767-3327, кількість днів прострочення 1215, загальна сума заборгованості 45540 грн., сума основного боргу 6000 грн., проценти 39540 грн.

Аналогічна інформація зазначається у довідці ТОВ «Новий Колектор» №28660-ДПЗ від 01.08.2025 про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №0767-3327 від 08.08.2021, позичальник ОСОБА_1 (а.с. 30).

26.12.2024 новий кредитор ТОВ «Новий Колектор» надіслало позичальнику ОСОБА_1 повідомлення за вих. №384 про відступлення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» права вимоги за кредитним договором №0767-3327 від 08.08.2021 ТОВ «Новий Колектор», відповідно до договору факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024, та вимогу позичальнику ОСОБА_1 сплатити заборгованість за кредитним договором (а.с. 31, 32, 33).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.

У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

При цьому відповідно до пункту 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам, то такий документ може бути доказом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 910/1580/18, від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів первісним кредитором на користь відповідача на підставі кредитного договору 0767-3327 від 08.08.2021 позивачем не надано, хоча позивач був зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог.

Кредитор та позивач як особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен був надати докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування первісним кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» позичальнику ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки кредитний договір не містить посилання на номер рахунку чи номер платіжної картки позичальника, на який здійснюється перерахування кредитних коштів, а надану позивачем копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про зарахування 08.08.2021 на картку № НОМЕР_1 коштів в сумі 6000,00 грн., на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 16), суд оцінює критично, оскільки вказані докази не доводять належність саме позичальнику ОСОБА_1 картки з № НОМЕР_1 .

Також позивачем не надано доказів неможливості подання до суду вказаних доказів та заяв про їх витребування позивачем не подавалося до суду.

Додані до позовної заяви документи підтверджують лише умови надання коштів, але вони не є належними та допустимим доказами щодо виконання первісним кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача за вказаним договором.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором.

Документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як і належного розрахунку заборгованості, оскільки наданий розрахунок заборгованості є документом, що виданий кредитором і не є тим розрахунком заборгованості за яким можливо прослідувати порядок утворення заборгованості за кредитним договором в сукупності із випискою по кредитному договору, якого позивачем не надано.

Верховний Суд у постанові від 20.05.2022 у справі №336/4796/18 дійшов такого висновку, що «для стягнення боргу мало надавати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості».

Щодо відступлення права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до нового кредитора позивача ТОВ «Новий Колектор» суд зазначає наступне.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11 (провадження №61-10005св21).

Позивачем, на підтвердження факту перерахування коштів первісному кредитору за договором факторингу УКФ-261224-2 від 26.12.2024, не надано жодного належного та допустимого доказу.

Окрім того, а ні договір факторингу а ні реєстр боржників до договору факторингу, не містять суми, яку фактор має сплатити клієнту за придбані ним права вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників.

Тобто, встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, зокрема перевірити чи новим кредитором було сплачено первісному кредитору кошти за відступлення прав вимоги до боржників, суд позбавлений можливості.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувано обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд звертає увагу на те, що позивач просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та у відсутність представника позивача, будь-яких заяв та клопотань щодо витребування доказів, будь-яких поважних причин неможливості надати такі докази до суду не повідомив та доказів щодо цього надав.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2040/20).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором та не доведено факт надання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відповідачу кредитних коштів та наявність у відповідача заборгованості за цим кредитним договором.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Відповідно до ст.ст. 207, 626, 628, 638, 639 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 178, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», юридична адреса: вул. Алмазова Генерала, будинок 13, офіс 601, м. Київ, 01133, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук