Справа № 502/2029/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визначення частки у спадщині та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0814 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:014:0080, яка знаходиться у приватній спільній сумісній власності з ОСОБА_2 на підставі рішення Кілійської міської ради № 1048-VІІ/О-31 від 23.12.2019 р., 1/2 частки житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_3 склала заповіт за яким заповідала позивачу все своє майно на що вона матиме право за законом на день смерті. Позивач спадщину після смерті матері прийняв, проте оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом.

Просить суд визначити частку у спадщині спадкодавця та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника.

ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0814 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:014:0080, яка знаходиться у спільній сумісній власності з ОСОБА_2 на підставі рішення Кілійської міської ради № 1048-VІІ/О-31 від 23.12.2019, та 1/2 частки житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_3 склала заповіт за яким заповідала позивачу все своє майно на що вона матиме право за законом на день смерті.

Позивач, відповідно до ст. 1233 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Позивач спадщину після смерті матері прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу № 205/2023 та в подальшому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29.09.2025 р. на вищевказану 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак при зверненні щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку нотаріус надав інформаційний лист, в якому зазначив, що оскільки у правовстановлюючому документі не визначена частка земельної ділянки, необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спільна власність це власність декількох (двох і більше) осіб на один об`єкт. Якщо при цьому частки кожного із співвласників визначені, то це спільна часткова власність, а якщо частки не визначені спільна сумісна власність. Такі норми містить глава 26 розділу І книги третьої Цивільного кодексу України.

Спільна сумісна власність це вид спільної власності, при якому частки співвласників не визначені (статті 355, 368 ЦК).

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові по справі № 570/997/19 виснував, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18); від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19); від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) від 22 травня 2024 року у справі № 450/4257/21 (провадження № 61-11623св23) що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Отже враховуючи, що ОСОБА_3 вже померла і відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, це свідчить про неможливість визначення 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку за померлою.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Враховуючи що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спірну земельну ділянку за правилами позовного провадження, таке право підлягає захисту, оскільки отримав відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, та з урахуванням, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті матері прийняв, є спадкоємцем за заповітом, спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки дійсно належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, відтак право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності у спільні сумісній власності в порядку спадкування за заповітом.

Наведене є належним способом захисту прав позивача, оскільки у майбутньому, після реєстрації права власності у спільній сумісній власності, надасть можливості за бажанням позивачу та іншому співвласнику виділити в натурі частки у такому майні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0814 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:014:0080, належну спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков