Провадження № 2/127/3529/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту належності до складу сім`ї та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Покоєвича А.О., звернулися до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просять встановити факт належності до однієї сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві; встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до дати смерті ОСОБА_3 (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позов мотивовано тим, що 11 жовтня 2020 року монтажник ТОВ «Енергорембудсервіс» ОСОБА_3 , виконуючи роботи на ПС 33 кВ «Козятин» у ВРП-330 кВ (приєднання лінія Білоцерківська) з демонтажу та монтажу трансформатора напруги ТН-330 кВ та конденсатора зв`язку КЗ-330 із залізобетонними опорами та кабелями, отримав закриту тупу травму грудної клітки, що спричинило гостру масивну внутрішню кровотечу та стало причиною нещасного смертельного випадку.

Зазначений нещасний випадок був визнаний таким, що стався під час виконання трудових обов`язків у робочий час, на підставі підпунктів 1, 2 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року № 337, тобто нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 . До дня смерті ОСОБА_3 вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала також мати померлого ОСОБА_2 .

Факт спільного проживання зазначених осіб та перебування на утриманні ОСОБА_3 підтверджується актом від 11.03.2021 року за підписом Голови правління ОСББ «Наш Дім 57» М.В. Приходченко. Згідно з цим актом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились на утриманні ОСОБА_3 та фактично проживали за вказаною адресою понад 10 років.

ОСОБА_1 на день подання заяви навчався на денній формі навчання у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, що підтверджується довідкою № 580/06.9.1-26 від 27.01.2021 року. Померлий ОСОБА_3 надавав грошові кошти на оплату навчання сина та завжди підтримував його матеріально.

Також ОСОБА_2 є інвалідом III групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 313617 від 16.04.2010 року.

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують проживати разом, вести спільне господарство, перебувати у спільному побуті та мати взаємні права та обов`язки.

Заявники звернулися до Фонду соціального страхування України у Вінницькій області для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника, оскільки до дня смерті вони перебували на його утриманні та мали право на одержання страхової виплати.

У відповідях Вінницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області від 15.02.2021 року за № 148/05/1-02-01 та № 149/05/1-02-01 зазначено, що Фонд не наділений повноваженнями щодо визначення належності до складу сім`ї померлого, та що подання документу, який підтверджує належність до складу сім`ї, є обов`язковим.

Оскільки до заяви про призначення страхової виплати не було додано документу, що підтверджує факт спільного проживання та перебування на утриманні померлого, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхової допомоги, а ОСОБА_2 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату як непрацездатній особі, яка мала право на таку виплату, але не перебувала на утриманні померлого.

Для можливості отримання страхової виплати, заявники звернулися до суду з відповідною позовною заявою про встановлення факту належності до складу сім`ї та перебування на утриманні ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Відповідач Вінницька міська рада подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд визнати Вінницьку міську раду неналежним відповідачем у цивільній справ № 127/17446/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вінницької міської ради Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькі області, про встановлення факту належності до складу сім`ї та перебування на утриманні.

Просить виключити Вінницьку міську раду зі складу відповідачів у даній справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Покоєвич А.О. позов підтримав з підстав, що у ньому наведено та просив позовні вимоги задовольнити, понесені судові витрати позивача просив залишити за ним.

Від представника Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області на адресу суду надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутності, при ухваленні рішення суду покладаються на розсуд суду та просить ухвалити його у відповідності до чинного законодавства.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в судове засіданні не з`явився з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти заявлених вимог не висловив.

Представник Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, але в матеріалах справи наявний відзив, у якому представником відповідача заявлено про виключення Вінницької міської ради зі складу відповідачів у справі № 127/17446/25,

Вивчивши матеріали цивільної справи № 127/17446/25, суд встановив, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлено позов до Вінницької міської ради, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності до складу сім`ї та перебування на утриманні.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, при цьому належним відповідачем є особа, яка відповідно до закону або фактичних обставин повинна виконати вимоги позивача. Стаття 175 ЦПК України передбачає, що у позовній заяві повинні бути зазначені обставини, що обґрунтовують право позивача та обов`язок відповідача.

Згідно з нормами матеріального права, встановленими Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», основним органом, уповноваженим здійснювати соціальні виплати та контролювати питання перебування на утриманні, є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та Головне управління Пенсійного фонду України. Вінницька міська рада у зазначеній сфері не наділена владними функціями щодо соціального страхування та не здійснює контроль чи виплати, пов`язані з вимогами позивачів.

З урахуванням викладеного, Вінницька міська рада не є носієм спірного права та не є належним відповідачем у справі № 127/17446/25. Тобто вимоги позивачів не можуть бути поставлені до виконання саме цим органом. Відтак, утримання Вінницької міської ради у складі відповідачів не відповідає положенням ЦПК України та нормам матеріального права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Вінницька міська рада є неналежним відповідачем у цій справі і підлягає виключенню із числа відповідачів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила викладенні факти та обставини позовної заяви та підтвердила те, що ОСОБА_1 вона та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві проживання однією сім`єю та перебування на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві: ОСОБА_1 та її до дати смерті спадкодавця.

Суд, заслухавши представника позивача та пояснення свідка, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2020 року монтажник ТОВ «Енергорембудсервіс» ОСОБА_3 , виконуючи роботу на ПС 33 кВ «Козятин» у ВРП-330 кВ (лінія Білоцерківська) з демонтажу та монтажу трансформатора напруги ТН-330 кВ та конденсатора зв`язку КЗ-330 із залізобетонними опорами та кабелями, отримав закриту тупу травму грудної клітки, яка спричинила гостру масивну внутрішню кровотечу та стала причиною смерті.

Нещасний випадок був визнаний пов`язаним із виробництвом на підставі п. 1, 2 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 № 337.

На момент смерті ОСОБА_3 із ним проживали та вели спільне господарство його син ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 .

Факт проживання та перебування на утриманні померлого підтверджується Актом від 11.03.2021 року, підписаним Головою правління ОСББ «НАШ ДІМ 57» М.В. Приходченко, який засвідчує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на утриманні ОСОБА_3 протягом понад 10 років.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я складається з осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 навчається на денній формі у Донецькому національному університеті ім. Василя Стуса, а ОСОБА_2 є інвалідом III групи, тобто обидва є непрацездатними особами та знаходились на утриманні померлого.

Згідно ч. 2 ст. 41 та ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на страхові виплати у разі смерті потерпілого належить непрацездатним особам, які перебували на утриманні померлого, включаючи студентів денної форми навчання та осіб з інвалідністю.

У відповідь на звернення позивачів Фонд соціального страхування України зазначав, що для призначення одноразової допомоги необхідно підтвердження належності до складу сім`ї померлого. Відсутність таких документів призвела до відмови ОСОБА_1 у виплаті, тоді як ОСОБА_2 було призначено щомісячну виплату як непрацездатній особі.

Раніше судові інстанції (Вінницький міський суд та апеляційний суд) у справах № 127/26788/21 та № 127/26137/22 розглядали заяви позивачів, встановлюючи факт належності до складу сім`ї та перебування на утриманні. Постанови апеляційного суду та ухвали першої інстанції містили висновки щодо необхідності розгляду справи в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується встановлення юридичного факту та прав непрацездатних членів сім`ї, що мають значення для призначення соціальної виплати, а не публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 19, 315 ЦПК України, суди цивільної юрисдикції розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у порядку окремого провадження. Такі факти включають: перебування особи на утриманні; належність до складу сім`ї; інші юридично значущі обставини, необхідні для реалізації майнових та особистих немайнових прав.

Велика Палата Верховного Суду у справах № 560/17953/21 та № 290/289/22-ц підкреслює, що визначення юрисдикції щодо справ про встановлення юридичних фактів має відповідати завданню та меті судочинства, а спір щодо права, який виникає пізніше, не повинен обмежувати розгляд факту.

Таким чином, враховуючи наведене, встановлення факту належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до складу сім`ї та перебування на утриманні ОСОБА_3 є необхідним для реалізації права на страхову виплату у зв`язку зі смертю годувальника, та підлягає вирішенню у цивільному судочинстві.

Згідно із ч. 2 ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Обставина належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до складу сім`ї та перебування на утриманні ОСОБА_3 , підтверджується як наведеними вище доказами так і показами свідка ОСОБА_2 .

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ст.ст.77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують проживати разом, вести спільне господарство, перебувати у спільному побуті та мати взаємні права та обов`язки.

Заявники звернулися до Фонду соціального страхування України у Вінницькій області для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника, оскільки до дня смерті вони перебували на його утриманні та мали право на одержання страхової виплати.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на страхові виплати у разі смерті потерпілого мають:

1. діти, які не досягли 16 років; діти від 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через фізичні або розумові вади самостійно не можуть заробляти; діти, які є учнями, студентами денної форми навчання, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23 років;

2. особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

3. особи з інвалідністю члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Згідно з частиною 6 статті 42 зазначеного Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на дитину, народжену протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі 20 прожиткових мінімумів.

У відповідях Вінницького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області від 15.02.2021 року за № 148/05/1-02-01 та № 149/05/1-02-01 зазначено, що Фонд не наділений повноваженнями щодо визначення належності до складу сім`ї померлого, та що подання документу, який підтверджує належність до складу сім`ї, є обов`язковим.

Оскільки до заяви про призначення страхової виплати не було додано документу, що підтверджує факт спільного проживання та перебування на утриманні померлого, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхової допомоги, а ОСОБА_2 призначено безстрокову щомісячну страхову виплату як непрацездатній особі, яка мала право на таку виплату, але не перебувала на утриманні померлого.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про встановити факт належності до однієї сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві; встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до дати смерті ОСОБА_3 (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Враховуючи те, що представник позивача адвокат Покоєвич А.О. просив судові витрати залишити за позивачем, судові витрати слід залишити за позивачем.

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

На підставі зазначеного, статей 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності до однієї сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до дати смерті ОСОБА_3 (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового розгляду:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ;

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач Фонд соціального страхування України у Вінницькій області, , адреса місцезнаходження: 21037, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22;

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, , адреса місцезнаходження: 21037, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.12.2025.

Суддя: