РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/1073/25

Провадження № 22-ц/4815/1402/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Боймиструк С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Хлуд І.П.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить (після усунення недоліків по справі) зобов`язати ПрАТ "Рівнеобленерго" негайно відновити енергопостачання його помешкання за власний рахунок, або за рахунок ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"; зобов`язати ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" скасувати будь-які претензії (в тому числі 4 867,76 грн. боргу та інші фінансові претензії) щодо ОСОБА_2 та направити звернення до ПрАТ "Рівнеобленерго" з вимогою поновлення розподілу електричної енергії до помешкання ОСОБА_2 ; стягнути з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь ОСОБА_2 неустойку в розмірі 95 000 грн. за невизнання статусу та порушення прав людини відповідно до умов основного договору 995-004; стягнути з ПрАТ "Рівнеобленерго" на користь ОСОБА_2 неустойку в розмірі 95 000 грн. за невизнання статусу та порушення прав людини відповідно до умов основного договору 995-004.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 19 грудня 2024 року до житлового будинку АДРЕСА_1 , який йому належить на праві власності, було припинено подачу життєзабезпечувального ресурсу у вигляді електричної енергії, шляхом від`єднання від ліній електропередачі працівниками ПрАТ "Рівнеобленерго", за зверненням до них ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". Вважає дії по припиненню подачі електроенергії до його будинку незаконними, такими, що порушують його права, як людини та суперечить Конституції України. Просить позовні вимоги задоволити повністю.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, враховуючи наявність у позивача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію та завчасне попередження про припинення постачання електричної енергії, дійшов висновку, що дії відповідачів відповідають вимогам закону та не порушують права позивача.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неправильно застосував норми міжнародного, конституційного та цивільного права, чим порушив право позивача на визнання правосуб`єктності, самовизначення та захист прав людини. Апелянт наполягає, що визначив свій статус як «людина» суб`єкт міжнародного права, а не фізична особа, і що суд безпідставно відмовився враховувати цей статус та міжнародні договори, до яких, на його думку, він приєднався як третя сторона.

Апелянт також стверджує, що договір із відповідачами фактично відсутній, а заява-приєднання є нікчемною, такою, що порушує публічний порядок, містить ознаки примусу та призвела до припинення електропостачання, чим були порушені його конституційні права. Він вказує на відсутність у відповідачів ліцензій, документів на майно та належно оформлених фінансових документів, а також на невідповідність реквізитів рахунку, на який вимагалася оплата. На думку апелянта, суд необґрунтовано спирався на акти НКРЕКП та неправильно витлумачив норми бюджетного законодавства.

У зв`язку з цим він просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення на його користь, зобов`язати відповідачів відновити електропостачання та витребувати в них необхідні документи та докази.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.72 Закону України «Про ринок електричної енергії», роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг.

Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників.

Постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам здійснюється постачальниками універсальної послуги відповідно до статті 63 цього Закону.

Згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором.

Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до абз.5 п.13 розділу XVII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Судом встановлено та неспростовано позивачем, що у спірних правовідносинах є побутовим споживачем, як власник житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 92-93)

Для постачання електричної енергії на об`єкт побутового споживача за вказаною адресою та проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно п. 5.10. Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Несплата боржником в повному обсязі за спожиту електроенергію, яка поставлена ТОВ РОЕК є порушення умов Договору, вимог Правил роздрібного ринку, ст. 509, 526, 530 ЦК України.

Відповідно до п. 7.5. розділу IV ПРРЕЕ, попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення, при наявності заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником, є обов`язковою умовою.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку наявністю у позивача простроченої заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 4 867,76 грн (чотири тисячі вісімсот шістдесят сім грн 76 коп), ТОВ РОЕК було направлено попередження про можливе припинення постачання електричної енергії за умови несплати заборгованості № 100502 від 25.11.2024 року. (а.с. 28)

Позивачем не спростована та не сплачена нарахована заборгованість відтак ТОВ «РОЕК» правомірно були вжиті заходи для припинення послуги з постачання електричної енергії.

Доводи апелянта про те, що він не є фізичною особою - громадянином України, а діє як «людина суб`єкт міжнародного публічного права», а також твердження про набуття статусу кредитора держави та «переакцептування договору з корпорацією Україна», не ґрунтуються на нормах права та не підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є побутовим споживачем електричної енергії, власником житлового будинку, на який відкрито особовий рахунок для обліку споживання електроенергії.

Надіслані апелянтом «акт волевиявлення», «посвідчення суб`єкта владних повноважень» чи інші документи не є юридичними фактами, які змінюють цивільну правосуб`єктність особи або порядок застосування українського законодавства. Законодавство України не передбачає можливості односторонньої зміни особою свого правового статусу.

Отже, суд першої інстанції правомірно не врахував зазначені доводи, оскільки вони не мають правового значення у спорі про постачання електричної енергії.

Посилання на норми закріплені в міжнародних нормативно-правових актах, зокрема Європейської конвенції з прав людини, не скасовують обов`язку споживача оплачувати фактично спожиті комунальні послуги і не впливають на правовідносини з енергопостачальником.

Правильно суд першої інстанції вказав, що між сторонами виникли цивільні відносини у сфері постачання електричної енергії, які регулюються Законом «Про ринок електричної енергії», Законом «Про житлово-комунальні послуги», ПРРЕЕ та ЦК України.

Апелювання заявника до його самовизначення не впливають на обсяг його обов`язків як споживача.

Суд першої інстанції правильно встановив, що: постачання універсальної послуги здійснюється на підставі публічного договору приєднання (ст. 63 Закону «Про ринок електричної енергії»), а факт приєднання підтверджується фактичним споживанням електроенергії, оплатою та відкриттям особового рахунку (п. 13 розд. XVII Закону).

Ці положення прямо передбачають можливість постачання електроенергії без підписання договору на паперовому носії, що не порушує прав споживача та не є підставою для нікчемності правочину.

Доводи апелянта про «рабську форму договору», «примус» чи «порушення публічного порядку» є необґрунтованими, оскільки обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає із факту їх споживання (практика ВС, наведена у рішенні першої інстанції), попередження про відключення було надіслано своєчасно, що підтверджується доказами в матеріалах справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що Рішення КСУ № 5-р/2019 не скасовує правомочності НКРЕКП як регулятора та не робить недійсними нормативні акти, якими встановлені тарифи та правила ринку електроенергії. Законодавець вніс зміни для усунення недоліків, тому акти НКРЕКП є чинними та підлягають застосуванню судами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного трактування міжнародного права, заперечення загальновизнаної правосуб`єктності громадянина України, хибного тлумачення законодавства про ринок електричної енергії, недоведених тверджень про незаконність дій відповідачів.

Жоден із цих доводів не спростовує встановлені судом першої інстанції фактичні обставини і не впливає на правову оцінку спору.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.