Справа № 473/6435/25
УХВАЛА

"09" грудня 2025 р. Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Булкат М.С. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ставніченко Максима Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу,

встановив

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 кв.м. від 06.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Владовою І.О. з реєстровим №717, що укладений між ОСОБА_1 (в інтересах якого діяла ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої у порядку передоручення) та ОСОБА_4 (в інтересах якого діяла ОСОБА_2 як законний представник).

Разом із позовною заявою до суду від представника позивача адвоката Ставніченко М.В., надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 кв.м.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що накладення арешту на спірну квартиру є єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення виконання майбутнього рішення суду та захисту прав позивача з урахуванням обставин справи. Це зумовлено тим, що власник має можливість відчужити квартиру після ухвалення рішення суду, але до моменту набрання ним законної сили, що може унеможливити або істотно ускладнити виконання такого рішення.

Заява обґрунтована тим, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, предметом розгляду якого є договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 кв.м. від 06.07.2019 року.

Враховуючи наявність між сторонами спору та характер вказаного спору, представником позивача вказано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог). Водночас, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна наразі не потребує обмеження в користуванні ним.

Натомість заборона вчинення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є відносно новим поняттям у порівнянні із застосуванням цього засобу захисту у сфері державної реєстрації юридичних осіб. Зокрема, ст. 152 ЦПК України передбачено, що одним із способів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Так, згідно зі ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. При цьому відповідно до ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. Отримавши від заявника ухвалу суду про заборону вчинення реєстраційних дій, державний реєстратор відповідно до п. 17 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень має зареєструвати це судове рішення у базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( у контекстному меню «реєстрація заяв» має окремий вид заяви рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій).

У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, проте, на думку суду, адекватним, достатнім та ефективним для досягнення мети забезпечення позовних вимог буде встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно України вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ставніченко Максима Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу задовольнити частково.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно України (державним реєстраторам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 кв.м.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М. С. Булкат