Справа №2-3441/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суд м. Житомира Зосименко О.М., при секретарі Хінцинській В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі подання приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами,

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С. звернувся до суду на підставі ст.443 Цивільного процесуального кодексу України із письмовим поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 , яким він володіє спільно з іншими особами у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :10:069:0006.

Подання мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. перебуває виконавче провадження АСВП 78435200 з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-3441/12 виданого 22.01.2013 р. Богунським районним судом м. Житомира про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики 22 400 гривень.

Вказує, що ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , набули право власності на будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :10:069:0006, яка зареєстрована за ОСОБА_3 . Зазначене майно є спільною сумісною власностю та за його рахунок є можливим виконати рішення суду.

21.11.2025 року від ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення на подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника, в яких просила у задоволенні подання відмовити. Мотивує заперечення тим, що нею було придбано житловий будинок з земельною ділянкою за особисті кошти, та є нотаріально посвідчена заява боржника, який дав згоду на придбання нею 21/200 частини житлового будинку та частину земельної ділянки з кадастровим номером :10:069:0006 за адресою:, АДРЕСА_1 і погодився, що придбання здійснюється за особисті її кошти.

Сторони подали заяви про розгляд подання у їх відсутність, дослідивши подання, додані матеріали, справу №295/10539/22, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось. Дослідивши матеріали подання та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. перебуває виконавче провадження АСВП 78435200 з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-3441/12 виданого 22.01.2013 р. Богунським районним судом м.Житомира про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики 22 400 гривень, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2025р., виконавчим листом (а.с. 6,7).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.02.2023р. у справі №295/10539/22 розірвано шлюб між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований 28.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №1227.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 455798293 від 10.12.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :10:069:0006 зареєстрована за ОСОБА_3 , а саме частини земельної ділянки зареєстрована 21.09.2020 року на підставі свідоцтва про спадщину та частини земельної ділянки зареєстрована 15.09.2021 року на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 455797179 від 10.12.2025 за ОСОБА_3 зареєстровано 15.09.2021 року право власності на 21/200 частини будинку за адресою:, АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 10.09.2021 року, яка нотаріально посвідчена, останній заявив, що дає свою згоду на купівлю нею 21/200 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, за кадастровим номером :10:069:0006, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та заявляю, що частина житлового будинку та частину земельної ділянки придбавається моєю дружиною ОСОБА_3 за її особисті приватні кошти і набувається нею у особисту приватну власність.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою звернення приватного виконавця до суду з даним поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення суду та на переконання приватного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника. Таке майно є спільною сумісною власністю та відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії, пов`язані з майном боржника.

Відповідно до ч. 6 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Норми статті 443 ЦПК України підлягають застосуванню виключно за відсутності спору про право. Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності.

Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас, може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України). Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

Поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду.

Отже, оскільки приватний виконавець звернувся до суду із поданням про вирішення питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності, яким володіє наданий час інша особа - ОСОБА_3 , шлюб якої розірвано з боржником; частка боржника у спільному майні не визначена, проте є нотаріально посвідчена заява боржника від 10.09.2021р., що частина будинку та земельної ділянки придбавається його дружиною ОСОБА_3 за її особисті приватні кошти і набувається нею у особисту приватну власність, і ОСОБА_3 заперечує щодо визначення частки у вищевказаному майні відповідно до принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності, а отже, наявний спір про право, який повинен вирішуватись в позовному провадженні, а не в межах справи в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця слід залишити без розгляду, роз`яснивши, що він має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст.257-261,353-354,443 ЦПК України, суддя

постановив:

подання приватного виконавця - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Зосименко