Справа № 314/2426/13-ц
Провадження № 2-п/314/16/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013 у цивільній справі № 314/2426/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника позивача (в режимі відеоконференції) Мельникової Я. В.,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013 у справі № 314/2426/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у цій справі після його ухвалення не отримувала, тому 01.05.2025, шляхом звернення до суду із заявою про видачу копії заочного рішення, отримала повний текст заочного рішення суду.

ОСОБА_1 заначила, що вона будь-яких викликів до суду не отримувала. Про розгляд справи їй не було повідомлено також і банком в позасудовому порядку, хоча вона не є основним боржником по кредитному договору, а є лише майновим поручителем. Адреса реєстрації її місця проживання: АДРЕСА_1 , відрізняється від місця постійного проживання та знаходження в житловому будинку, на яке за рішенням суду накладено стягнення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 422769299 від 15.04.2025 право власності на спірний будинок було зареєстроване за ТОВ Естейт селлінг , Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги буд. 22 на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 3623, виданий 21.10.2016 року. Також 19.03.2025 року право власності на спірний будинок було зареєстроване за ТОВ СОНМАКС АВТО на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 220 від 19.03.2025 виданого Алейніков М.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Також право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0016, площею 0,07 га для ведення особистого селянського господарства, було зареєстроване 24.10.2016 за ТОВ Естейт селлінг , Дніпропетровська обл., м. Дніпро вул. Набережна Перемоги буд. 22 на підставі договору купівлі продажу, серія та номер 3625, виданий 21.10.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л.. Також 19.03.2025 право власності на ділянку було зареєстроване за ТОВ СОНМАКС АВТО на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 221, виданого 19.03.2025, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейніковим М.В.

Однак ОСОБА_1 наголошує на тому, що вона постійно проживала у спірному будинку аж до березня 2025 року. Окрім того, що вона не отримувала будь-яких судових викликів або повідомлень про слухання справи, набувачем права власності в 2016 році ТОВ Естейт селлінг не здійснювалось будь-яких намірів користуватись спірним будинком, не змінювали користувача комунальних послуг та в будь-який інший спосіб не здійснювалось право користування та володіння спірним будинком.

06.09.2023 основний боржник, ОСОБА_2 , подав заяву про про перегляд розміру заборгованості по кредитному договору. У зв`язку із чим уклав договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором № ZPV0GA від 20.02.2008 боргу в сумі 128775,987 доларів США, та 07.11.2024 підписав з банком договір про врегулювання заборгованості. Сплатив 8000,00 доларів США та отримав довідку про відсутність заборгованості перед АТ КБ Приватбанком від 08.11.2024.

Навіть в цей час Банком не попереджено ОСОБА_1 про відчуження ще у 2017 році спірного будинку та ще рік родина користувалася ним без претензій з боку інших власників.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки від 20.02.2008, згідно з умовами якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно будинок, загальною площею 316,80 кв.м, житловою площею 128,20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , майно належить ОСОБА_1 на праві власності.

Крім того, відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 205/578/14-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, щодо того, що звернення стягнення па предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками.

Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є неналежним способом захисту незалежно від того, чи просить позивач встановити у рішенні суду право продати предмет іпотеки від імені іпотекодержателя, чи від імені іпотекодавця.

Також ОСОБА_1 зазначила, що кредитний договір № ZPV0GA від 20.02.2008 укладений ОСОБА_2 щодо отримання споживчого кредиту в забезпечення якого був переданий спірний будинок. На момент ухвалення рішення у цій справі такий будинок був єдиним житловим приміщенням у власності відповідача. У судовому рішення не вирішено питання щодо надання іншого постійного житлового приміщення відповідачу, немає посилань та обґрунтування вирішення даного питання.

11.09.2025 до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» про залучення до участі у справі як третьої особи, оскільки 19.03.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» (продавець) та ТОВ «Сонмакс Авто» (покупець) укладено договір купівлі-продажу приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . ТОВ «Сонмакс Авто» є добросовісним набувачем зазначеного майна.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізькій області у цивільній справі № 314/2426/13-ц від 11.10.2013 звернено стягнення на майно, забезпечене договором іпотеки, укладеним 20.02.2008 на забезпечення кредитного договору № ZPV0GK. Рішення набрало законної сили 22.10.2013. Зі змісту зазначеного рішення встановлено неодноразове належне повідомлення позивачки про судовий розгляд справи.

27.11.2018, тобто за спливом 5 років після ухвалення рішення про звернення стягнення на майно, забезпечене іпотекою, Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення у справі № 314/1713/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , про виселення.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Із матеріалів справи № 314/1713/18 встановлено, що 14.09.2017 АТ КБ «ПриватБанк» надіслав відповідачу претензію про добровільне звільнення приміщення, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проте у визначений у ній тридцятиденний строк ОСОБА_1 добровільно з будинку не виселилася.

Вільнянським районним судом Запорізької області як під час розгляду справи № 314/2426/13-ц, так і справи № 314/1713/18 забезпечено належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справ.

Крім того, згідно з розпискою-заявою, наданою ТОВ «Сонмакс Авто» ОСОБА_1 02.04.2025, вона підтвердила про обізнаність про набуту товариством власність на будинок та отримала від товариства грошову компенсацію за наявне їй рухоме майно, яке перебувало у будівлі, в сумі 16000 грн.

Таким чином, представник ТОВ «Сонмакс Авто» зазначає, що звертаючись 15.05.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про перегляд заочного рішення від 11.10.2013 у справі № 314/2426/13-ц, Клименко О. М. фактично порушено строки для перегляду заочного рішення, визначені ст. 284 ЦПК України.

Враховуючи зазначені обставини, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» просив суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у справі № 314/2426/13-ц.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» 10.10.2025 надав до суду письмові пояснення у справі, у яких зазначила, що АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово звертався до позичальника та іпотекодержателя з вимогами про погашення боргу, та повідомляв про намір звернути стягнення на заставне майно. Однак, як і позичальник, так і іпотекодавець після отримання першої вимоги, яка передувала зверненню до суду, перестали отримувати поштову кореспонденцію від АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, з моменту звернення до суду та до 2024 як позичальник, так і іпотекодавець, не цікавилися станом свого боргу та отриманих банком рішень щодо заставного майна.

Також представник позивача зазначила, що ОСОБА_2 було достеменно відомо про розгляд справи про виселення, а відповідно й про наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке й стало підставою позову про виселення, що підтверджує заява представника банку про відкладення розгляду справи від 06.09.2018 у зв`язку з можливим мирним врегулюванням спору.

На думку представника позивача, відсутні підстави для скасування заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013, просила відмовити у задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

04.11.2025 представник третьої особи надав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, у яких зазначив, що заява не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка була позбавлена можливості подати заперечення на позовну заяву позивача та клопотання про витребування доказів у справі, а також не надала суду доказів, що вона не з`явилася в судове засідання з поважної причини.

Відповідачкою не надано жодних нових доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду під час його ухвалення.

19.11.2025 представник відповідачки Клименко О. М. надала до суду письмові пояснення щодо заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» на заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Зазначила, що заява ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 288 ЦПК України. Поважність причини неявки відповідачки та/або неподання відзиву полягає у тому, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, а також про наявність позовної заяви.

До березня 2025 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в будинку АДРЕСА_2 , сплачували комунальні платежі та продовжували вести перемовини з банком щодо закриття боргових обов`язків за кредитним договором, в забезпечення якого будинок був переданий в іпотеку. Повернення судових повісток з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат не знайдено» не може вважатися належним повідомленням.

Також представник відповідачки зазначила, що в матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості; д кредитного договору не доданий графік погашення кредиту; сума заборгованості у вимозі не відповідає сумі боргу, заявленому у позові: сума залишку заборгованості у вимозі складає 39139,80 доларів США, в той час коли позовні вимоги вже складають: заборгованість за кредитом 96729,55 доларів США та відсотків 24141, 66 доларів США. При цьому розрахунок заборгованості взагалі не містить будь-яких сум погашення кредиту, що могло б надати змогу для перерахунку такої заборгованості; загальна сума заборгованості, яку було задоволено судом в цій справ в рахунок погашення боргу з кредитним договором та звернуто стягнення на майно дорівнює 143771, 18 доларів США, з яких: 96729,55 доларів США тіло кредиту; 24141,66 доларів США проценти; 778,66 доларів США комісія; 15245,26 доларів США пеня; 31,29 доларів США штраф (фіксована частина); 6844,76 доларів США штраф (процентна складова). Тобто одночасно застосовано штраф і пеню, що суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правовохї відповідальності за одне й те саме порушення.

Щодо вимоги ТОВ «Сонмакс Авто» про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу представник відповідачки зазначила, що наданий акт містить лише загальний перелік послуг без зазначення конкретного обсягу робіт, кількості консультацій, часу, витраченого адвокатом. З огляду на характер спірних правовідносин, обсяг виконаних процесуальних дій та відсутність будь-якого детального розрахунку, сума у 20000,00 грн очевидно не відповідає вимогам співмірності та розумності. Оскільки вимоги ОСОБА_1 є законними та підлягають задоволенню, будь-яких підстав для стягнення з неї судових витрат третьої особи, яка заперечує таку заяву, немає. Представник відповідачки просила суд скасувати заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013 у справі № 314/2426/13-ц та призначити справу до розгляду у загальному порядку, відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Сонмакс Авто» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 .

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник підтримали подану заяву, просили скасувати заочне рішення.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Суд вивчив надані докази, вислухавши учасників процесу, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не (або) повідомив про причини неявки з поважних причин, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вільнянським районним судом Запорізької області 11.10.2013 ухвалено заочне рішення у справі №314/2426/13-цза позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яким звернено стягнення на будинок загальною площею 316,80 кв.м, житловою площею 128,20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості в сумі 143771,18 доларів США, що за курсом 7,99 станом на 27.02.2013 складає 1148731,69 грн, за кредитним договором № ZPV0GK від 20.02.2008, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № ZPV0GA від 20.02.2008 ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (вул.Набережна Перемоги, 50 м.Дніпропетровськ, ) з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дії, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Рішення набрало законної сили 22.10.2013.

За змістом зазначеного рішення відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштове повідомлення про вручення судової повістки та конверти з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебувала справа № 314/1713/18 за позовом АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про виселення, за наслідками розгляду якої ухвалено рішення про виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У даній справі банк, звертаючись до суду із позовом про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , мотивував позов тим, що 06.06.2017 Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність житловий будинок, загальною площею 316,80 кв.м, житловою площею 128,20 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після отримання права власності на вказану нерухомість, банк здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало проживання у ньому ОСОБА_1

ОСОБА_1 про час та місце слухання даної справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка значну кількість разів викликалася у судове засідання шляхом направлення судових повісток (а.с. 25-30, 40-45, 53-58, 60-65, 77-82, 88-90, 94-96, та оголошеннями на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.87, 83), відповідачці направлялося рішення (а.с. 105-107), також направлялося повідомлення про розгляд справи за заявою про виправлення описки.

Cудом також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 96367317 від 05.09.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (відповідно до відомостей з ЄДРПОУ Головного управління статистики у м. Києві від 28.09.2017 року АТ КБ «ПриватБанк») є власником житлового будинку АДРЕСА_3 .

Із матеріалів справи № 314/1713/18 вбачається, що 14.09.2017 АТ КБ «ПриватБанк» надіслав відповідачу претензію про добровільне звільнення приміщення, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , проте у визначений у ній тридцяти денний строк ОСОБА_1 добровільно з будинку не виселилася.

Про обізнаність відповідачки про рішення про звернення стягнення на майно, також свідчить, той факт, що позичальнику ОСОБА_2 , чоловіку відповідачки, було достеменно відомо про розгляд справи про виселення, а відповідно й про наявність рішення суду про звернення стягнення на майно яке, власне й стало підставою позову про виселення , що підтверджує заява представника ПриватБанку про відкладення розгляду справи від 06.09.2018 у зв`язку з можливим мирним врегулюванням спору.

Таким чином, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 достеменно було відомо про проведення банком дій щодо звернення стягнення на іпотечне майно та їх виселення.

Крім того, копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (арк.с. 89) підтверджено отримання ОСОБА_1 листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.11.2012 № 30.1.0./2-991 з вимогою від ОСОБА_2 повернути суму кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Також у листі повідомлено про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагає, згідно з вимогами ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», добровільно звільнити наступне нерухоме майно: будинок загальною площею 316,80, житлова площа 128,20, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , разом із усіма членами сім`ї та іншими мешканцями. У випадку невиконання вимог про добровільне звільнення вищезазначеного житлового будинку, що є предметом іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір звернутися до суду з позовною заявою про примусове виселення та зняття з реєстрації осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку.

Крім того, згідно з розпискою - заявою, в якій міститься власноруч написаний відповідачкою текст, ОСОБА_1 02.04.2025 підтвердила про достеменну обізнаність про вибуття із її власності будинку та набуття права власності на нього третьою особою ТОВ «СОНМАКС АВТО», також відповідачка отримала від товариства грошову компенсацію за наявне їй рухоме майно, яке перебувало у будинку в сумі 16 000,00 грн.

Також встановлено, що відповідачка відвідувала відділення банку, де їй повідомлялося, що банком в рахунок погашення заборгованості було звернуте стягнення на майно про, що також свідчить фотографія, долучена позивачем.

Отже, відповідачка, будучи належним чином завчасно повідомлена про судові засідання у справі, у жодне судове засідання не з`явилася, заперечень, будь-яких пояснень суду не надала, доказів, що свідчать про поважність причин неприбуття до суду, доказів про неможливість повідомити суд про поважність причини неявки у судове засідання не надала, про зміст судового рішення щодо звернення стягнення на іпотечне майно, та рішення щодо виселення була обізнана.

Щодо твердження відповідачки про те, що у вимозі банку зазначена заборгованість у розмірі 39149,80 доларів США, а за заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013 звернено стягнення на будинок загальною площею 316,80 кв. м, житловою площею 128,20 кв. м, та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок погашення заборгованості в сумі 143771,18 доларів США, у судовому засіданні встановлено, що у вимозі йдеться про прострочену заборгованість, в той час як в рішенні зазначено суму всієї заборгованості.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Використання законодавцем в конструкції ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання якому було ухвалене заочне рішення , і й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення під час його ухвалення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Отже, суд зазначає, що з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, що вимагає, зокрема в пункті 4 частини 2 статті 285 ЦПК України зазначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; у частині 7 цієї ж статті ЦПК України зазначено, що до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Відтак, заявник в заяві про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ч.1 ст.288 ЦПК України, не вказав та не надав жодного доказу, в розумінні ст.76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи на час його ухвалення, та не був при цьому врахований судом під час ухвалення заочного рішення, а також не надав жодного доказу поважності причин неявки до суду.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, у суду відсутні законні підстави для скасування заочного рішення, отже у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Щодо заяви представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» адвоката Богославського Віктора Анатолійовича про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд зазначає, що дане провадження стосується не розгляду справи по суді, а розгляду заяви відповідачки про перегляд заочного рішення, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» про стягнення з відповідачки судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Керуючись ст. 284, 287 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.10.2013 у цивільній справі № 314/2426/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, відмовити.

У задоволенні заяви представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонмакс Авто» адвоката Богославського Віктора Анатолійовича про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.12.2025.

Суддя Н. Ю. Мануйлова

01.12.2025