КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/7437/25
УХВАЛА

01.12.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Подберезську Наталію Валеріївну звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Територіального сервісного центру №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Частиною 1статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (ч.1ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно ч.1ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За правилами ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша третя статті 95 ЦК України).

Від імені юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу, створеної на підставі положення, має право виступати керівник відокремленого підрозділу, який призначається юридичною особою. Між керівником юридичної особи - філії як відокремленого підрозділу і юридичною особою, яка є засновником такого підрозділу, існують відносини представництва, і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи.

Ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.

Виходячи з результатів аналізу наведених норм права філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20, постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 289/865/21 (провадження № 61-18784св21).

У даній справі позивач заявила позовні вимоги до Територіального сервісного центру №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

Суд зазначає, що Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженим наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1393 (у редакції наказу МВС України від 24 квітня 2020 року № 354), визначено, що ГСЦ МВС утворений як юридична особа публічного права та є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ.

ГСЦ МВС згідно з пунктом 4 розділу І Положення про ГСЦ МВС складається зі структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів регіональних сервісних центрів (далі РСЦ).

РСЦ складається зі структурних підрозділів, до яких, у тому числі, входять територіальні підрозділи територіальні сервісні центри МВС (далі ТСЦ МВС).

РСЦ підзвітні та підконтрольні керівництву ГСЦ МВС. ГСЦ МВС, РСЦ і ТСЦ МВС разом становлять систему сервісних центрів МВС.

В даній справі Територіальний сервісний центр №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областяхвходить до структури Головного сервісного центру МВС, не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у цій справі.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що дану позовну заяву подано до відокремленого підрозділу юридичної особи, який не може бути стороною у справі, такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкриті провадження слід відмовити.

Крім того, оскількиТериторіальний сервісний центр №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областяхвходить до структури Головного сервісного центру МВС, який є суб`єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, вказану справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що також є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260,353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру №5141 ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.