Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - Чайкіна І.Б.., за участю: секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прийдун Володимир Михайлович звернувся до суду з позовом в якому просив надати йому додатковий строк терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 . Мотивуючи свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, яким заповіла все належне майно йому. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 . 10.09.2025 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він був не зареєстрований у квартирі разом із матір`ю і не подав у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим вимушений звернутися до суду із вказаним позовом за захистом своїх законних прав на спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 25.10.2025 року позовну заяву про надання додаткового строку для прийняття спадщини було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

17.11.2025 року Ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, надано суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області подав заяву про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками в свідоцтві про народження ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_3 (мати) (а.с. 12).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

За своє життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру номер АДРЕСА_1 сину ОСОБА_1 (а.с. 7).

За змістом статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Як слідує із змісту правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

ОСОБА_3 мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

КОЗІВСЬКА ДЕРЖАВНА НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА ЗАХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ надала ОСОБА_1 роз`яснення в якому зазначено, що оскільки він бажає отримати спадщину, але під час відкриття спадщини не був зареєстрований із спадкодавцем і не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, то згідно ст. 1272 ЦК України він не прийняв її (а.с.5).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв`язку із пандемією на території України.

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року в справі № 953/8112/20 (на яку послався заявник в касаційній скарзі) погодився з висновком апеляційного суду про те, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері, і те, що позивач є єдиним спадкоємцем матері, яка за життя склала заповіт на його ім`я, є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦКП України).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. Тому, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Подання ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті її матері є єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, з огляду на однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_1 виникло «законне сподівання» в успадкуванні прав на нерухоме майно від його померлої матері через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 80 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст. ст. 1221, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 строком у три місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до ДНІПРОВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено і підписано 08 грудня 2025 року.

Суддя: І. Б. Чайкін