Справа №522/5870/24-Е
Провадження №2/504/1107/25
Доброславський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря Ориник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «Одесагаз» (м. Одеса, вул. Одарія, 1, ) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, а саме:

Визнати недійсним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Одесагаз» про задоволення акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року як оформлене Рішенням комісії № 51 від 27 лютого 2024 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Одесагаз» про нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 24 562, 93 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні) 93 копійки, яке оформлене Актом-розрахунком № 05005 від 27 лютого 2024 року на підставі рішення про задоволення Акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одесагаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Позиція позивача:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 25.10.2018 року.

Особовий рахунок № НОМЕР_3 споживача природнього газу відкритий на ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між Акціонерним товариством «Одесагаз» та ОСОБА_3 було укладено типовий договір розподілу природного газу (далі - договір), який є договором приєднання з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

В теперішній час оплату за спожитий природній газ здійснює спадкоємець (власник домоволодіння) ОСОБА_1

18.01.2024р. працівниками АТ «Одесагаз» складено Акт про порушення № 05005 відносно ОСОБА_3 яким було зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

18.01.2024р. протоколом щодо направлення ЗВТ на експертизу, лічильник Elster BK G-6 заводський № 7338778 був знятий і опломбований та направлений на експертизу.

24.01.2024р. було проведено експертизу та складено Акт №25 експертизи ЗВТ та пломб, яким встановлено наступне: «Лічильник газу типу Elster BK G-6 заводський № 7338778; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ.

Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Навколо аверсу та реверсу пломби подряпини.»

27.02.2024 р. відбулось засідання комісії та прийнято рішення за № 51 яким акт про порушення № 05005 від 18.01.2024р. було задоволено та споживачу ОСОБА_3 здіснено штрафні нарахування за втручання в роботу ЗВТ у сумі 24562,93 грн.

Заявник посилається на правову позицію яку виснував у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17, де вказано, що:

«відповідно до абз.3 п.1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, слід констатувати правильність висновку суду першої інстанції про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору у корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Висновок суду апеляційної інстанції про те, що самі по собі отвори є втручанням у роботу лічильника, які є аналогічними зриву пломби та не потребують проведення відповідної експертизи, не ґрунтуються на нормах права та здійснений внаслідок вільного помилкового тлумачення зазначених вище положень законодавства».

Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача:

Представник АТ «Одесагаз» заперечував.

Зокрема, послався на те, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.2018 року вступив у спадщину.

Однак, згідно з розділом ХІІ пунктом 12.3 Типового договору розподілу природного газу у разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Проте, до теперішнього часу із заявою до ОМУЕГГ АТ «Одесагаз» про зміну власника та підписання заяви-приєднання ОСОБА_1 не звертався, тому АТ "Одесагаз" все ще перебуває у договірних відносинах з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , о/р НОМЕР_3 .

Відповідно до частини 2 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд має ухвалити судове рішення.

Відповідача вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки не перебуває з АТ «Одесагаз» в договірних відносинах.

Доводи позову на думку представника відповідача суперечать висновкам Акта екпертизи №25 від 24.01.2024р. «Лічильник газу типу Elster BK G-6 заводський № 7338778; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Навколо аверсу та реверсу пломби подряпини.»

Зазначене свідчить про те, що цілісність пломби заводу-виробника було зруйновано, через що був вільний доступ до складових лічильного механізму ЗВТ та можливість впливати на коректність обліку спожитого природного газу.

Доказами того, що спірний лічильник обліковує з порушенням законодавства витрати (споживання) природного газу є висновок метрологічного дослідження ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» № 001727 від 25.01.2024р.

«Про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки», за результатами якої лічильник був визнаний непридатним до подальшого використання.

Даним доказом підтверджується факт викривлення даних обліку природного газу.

Наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями з втручання в роботу або конструкцію та негативними наслідками підтверджується тими самими доказами.

Позивач в порушення п. 1 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС не забезпечив належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема засіб вимірювальної техніки) лічильника газу Elster BK G-6 заводський № 7338778.

Згідно з пунктом 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Згідно з пп. 5.6.6.,5.6.7 Національного стандарту України ДСТУ 2708:2006 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення» (надалі ДСТУ 2708:2006) якщо в результаті повірки засіб вимірювальної техніки визнають не придатним до застосування, то вчений зберігач еталону або державний повірник (повірник), анулює свідоцтво про повірку і (або) гасить попередній відбиток повірочного тавра чи робить відповідний запис в експлуатаційних документах. На засоби вимірювальної техніки, що визнані непридатними до застосування за результатами повірки, оформлюють довідку про непридатність, яку видають заявнику на його вимогу. Форми довідок про непридатність наведено у додатку Б ДСТУ 2708:2006.

Спеціальними положеннями нормативно-технічних документів, якими регламентуються спірні правовідносини сторін, прямо передбачено оформлення придатності або непридатності приладу обліку певними документами встановленої форми, а саме: 1) у випадку придатності засобу вимірювальної техніки до експлуатації - або відбитком повірочного тавра на засобі вимірювальної техніки і (або) свідоцтвом про повірку чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів (за формою додатку А ДСТУ 2708:2006); 2) у випадку непридатності засобу вимірювальної техніки до експлуатації - довідка про непридатність (за формою додатку Б ДСТУ 2708:2006).

Отже, приписами нормативно-технічних документів встановлюються документальне закріплення лише фактів придатності чи непридатності приладу обліку. Інших документів, що засвідчували б проміжний стан приладу обліку між його придатністю чи непридатністю до застосування (наприклад, пропуск строку повірки, тощо) чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством та нормативно-технічними документами не передбачено.

Представник відповідача посилається на правову позицію, яку виснував Верховний Суд у своїй постанові у справі № 922/4735/16 від 27.06.2019р., де вказано:

«Згідно з п. 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем міститься визначення комерційного вузла обліку/комерційного ВОГ - це вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/ постачання) природного газу в точці комерційного обліку. Крім того, лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.

Якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) не буде підтверджено факт його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу. При цьому витрати, пов`язані з проведенням позачергової чи експертної повірки, мають бути компенсовані їх ініціатором.

Якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) буде підтверджена його невідповідність нормативним документам у сфері метрології та/або факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період порушення та відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується у порядку, визначеному розділом XI цього Кодексу, зі складанням акта про порушення.»

Крім того, представник відповідача посилається на правову позицію, яку виснував Верховний суд у постанові КГС в справі №903/160/21 від 18.11.2021р. де вказано:

«Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Згідно ж з пунктом 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Відповідач вважає, що саме позивач за первісним позовом, як споживач природного газу, несе відповідальність за збереження і цілісність вузла обліку природного газу (ВОГ), зокрема, лічильника газу «Elster» G-6, заводський №7338778, навіть у тому разі, якщо несанкціоновані заходи, здійснені не споживачем, а іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу. (Близький за змістом висновок, викладений Верховним Судом в постановах від 02.07.2019 у справі № 904/2741/18, від 18.05.2021 у справі № 902/417/20, від 11.08.2021 у справі № 927/89/18).

Пошкодження пломби яке надає вільний доступ до лічильного механізму впливає на викривлення даних обліку.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС КЦС від 10.112021р. по справі № 725/2119/17 від 10.11.2021р., «Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2017 року проведена експертиза лічильника газу. Згідно з актом експертизи лічильник газу від 16 лютого 2017 року № 81 виявлені такі порушення: ознаки зняття свинцевої пломби, порушена пломба дає вільний доступ до лічильникового механізму, тріщина на кришці лічильника механізму. Зазначені порушення стали підставою для висновку комісії, відповідно до якого встановлено факт втручання в роботу лічильника газу (а. с. 10, т. 1). Враховуючи наведене, суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши наведені обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, дійшов правильного висновку про те, що АТ «Чернівцігаз» дотрималося вимог Кодексу ГРС щодо складання акта про порушення, процедури зняття та направлення на експертизу лічильника газу, проведення експертизи, а також здійснення розрахунку необлікованого природнього газу».

Представник відповідача посилається на правову позицію, яку виснував Верховний Суд у своїй постанові КГС в справі №903/160/21 від 18.11.2021р. де зазначено:

«Суди попередніх судових інстанцій не взяли до уваги те, що сама можливість викривлення даних обліку газу, яка була для цього підготовлена або створена через несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу (ЗВТ) вже є порушенням, яке кваліфікується як несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу та відповідно є підставою для нарахування необлікованого спожитого газу». Тому просив суд врахувати, що порушення заводського тавра у сукупності із наявною у справі довідкою органу метрології а також експертного висновку є достатніми підставами для висновку про несанкціоноване втручання у лічильник газу, то облік відібраного природнього газу із викривленням обсягу відбору.

Таким чином представник відповідача просив відмовити у позові у повному обсязі.

Рух справи в суді першої інстанції:

Приморським районним судом м. Одеси встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу та є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.10.2018 року, що свідчить про не підсудність зазначеної справи Приморському районному суду м. Одеси, у зв`язку з чим ухвалою суду від 25.04.2024 року справу передано на розгляд до Комінтернівського районного суду Одеської області за виключною юрисдикцією (підсудністю)..

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.06.2024 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання.

Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність за наявними у справі доказами, доводи позову повністю підтримав.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив у позові відмовити.

Встановлені судом фактичні обставини:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 25.10.2018 року.

Особовий рахунок № НОМЕР_3 споживача природнього газу відкритий на ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між Акціонерним товариством «Одесагаз» та ОСОБА_3 було укладено типовий договір розподілу природного газу (далі - договір), який є договором приєднання з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

В теперішній час оплату за спожитий природній газ здійснює спадкоємець (власник домоволодіння) ОСОБА_1

18.01.2024р. працівниками АТ «Одесагаз» складено Акт про порушення № 05005 відносно ОСОБА_3 яким було зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

18.01.2024р. протоколом щодо направлення ЗВТ на експертизу, лічильник Elster BK G-6 заводський № 7338778 був знятий і опломбований та направлений на експертизу.

24.01.2024р. було проведено експертизу та складено Акт екпертизи №25 від 24.01.2024р. згідно висновку якого: «Лічильник газу типу Elster BK G-6 заводський № 7338778; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. Навколо аверсу та реверсу пломби подряпини.»

Зазначене свідчить про те, що цілісність пломби заводу-виробника було зруйновано, через що був вільний доступ до складових лічильного механізму ЗВТ та можливість впливати на коректність обліку спожитого природного газу.

Доказами того, що спірний лічильник обліковує з порушенням законодавства витрати (споживання) природного газу є висновок метрологічного дослідження ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» № 001727 від 25.01.2024р.

27.02.2024 р. відбулось засідання комісії та прийнято рішення за № 51 яким акт про порушення № 05005 від 18.01.2024р. було задоволено та споживачу ОСОБА_3 здійснено штрафні нарахування за втручання в роботу ЗВТ у сумі 24562,93 грн.

Релевантні джерела права та висновки суду:

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначені Кодексом ГРС.

Підпунктом 4 пункту 1 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема, Оператор ГРС та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі, в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу.

Підпунктом 6 пункту 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу.

Згідно з підпунктом 3 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).

Схожий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі № 922/137/19, від 28 грудня 2019 у справі № 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі № 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19.

Пунктами 1, 8, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРСМ передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акту про порушення.

При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, встановивши, що АТ «Одесагаз» не доведено належними та допустимими доказами факту несанкціонованого втручання позивача у роботу лічильнику газу, дійшов до висновку про наявність підстав для визнання неправомірним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Одесагаз» про задоволення акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року як оформлене Рішенням комісії № 51 від 27 лютого 2024 року, визнання недійсним та скасування рішення Акціонерного товариства «Одесагаз» про нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 24 562, 93 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні) 93 копійки, яке оформлене Актом-розрахунком № 05005 від 27 лютого 2024 року на підставі рішення про задоволення Акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року, оскільки ці рішення прийняті із порушенням норм чинного законодавства України.

Суд вкотре нагадує, що сам факт наявності пошкодження лічильника газу за відсутності інших обов`язкових елементів, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявність інших дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу, не свідчить про наявність несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач як власник лічильника зобов`язується утримувати належне йому майно та невиконання цього обов`язку тягне за собою відшкодування власником збитків, оскільки для покладення обов`язку на споживача відшкодувати необлікований об`єм та обсяг природного газу необхідно встановити як факт пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, так і факт викривлення даних обліку природного газу витрат (споживання).

У цій справі не встановлено, що у будинку позивача спожитий газ лічильником не обліковувався, тому відсутні підстави для донарахування об`ємів та обсягів природного газу.

Суд погоджується з позивачем щодо застосування до встановлених судом правовідносин правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17 де вказано, що: «відповідно до абз.3 п.1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, слід констатувати правильність висновку суду першої інстанції про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору у корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Висновок суду апеляційної інстанції про те, що самі по собі отвори є втручанням у роботу лічильника, які є аналогічними зриву пломби та не потребують проведення відповідної експертизи, не ґрунтуються на нормах права та здійснений внаслідок вільного помилкового тлумачення зазначених вище положень законодавства».

Доводи відповідача, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, позивач є власником домоволодіння, який успадкований ним після смерті своєї матері, саме яка і була абонентом АТ «Одесагаз».

ОСОБА_4 прийнявши спадщину продовжував її утримувати, і, серед іншого, сплачувати комунальні та інші рахунки. Зокрема, оплачував спожитий природній газ.

Таким чином ОСОБА_4 фактично акцептував умови договору про постачання природного газу.

Отже ці доводи відхиляються судом.

Інші доводи як позову так і заперечень на нього не є істотними, зводяться до власного розуміння сторонами положень діючого законодавства та контрадікторного оцінювання доказів.

Отже позов слід задовольнити.

Щодо судових витрат та витрат на правничу допомогу:

Позивач був звільнений від сплати за позовні вимоги в силу правила ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»

Водночас відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання позову немайнового характеру обліковується ставка у розмірі 1211,20 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 5000 гривень.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин.

Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVI№ A№D OTHERS v. UKRAI№E, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дорани проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з вимогами ст. ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

Водночас вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (висновок ВП ВС викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

До заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу додано договір, що, на думку суду, не може вважатись розрахунком -детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом тому, що у ньому відсутній детальний опис витраченого адвокатом часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, враховуючи не велику складність справи, проте враховує об`єм доказів який потрібно було зібрати та систематизувати, час, який витратив адвокат на надання правничої допомоги, вважає розумною, справедливою та достатньою сумою відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката буде сума 5000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258-260, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) проти Акціонерного товариства «Одесагаз» (м. Одеса, вул. Одарія, 1, ), - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Одесагаз» про задоволення акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року як оформлене Рішенням комісії № 51 від 27 лютого 2024 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Одесагаз» про нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу в сумі 24 562, 93 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні) 93 копійки, яке оформлене Актом-розрахунком № 05005 від 27 лютого 2024 року на підставі рішення про задоволення Акту про порушення № 05005 від 18.01.2024 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одесагаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одесагаз» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. К. Барвенко