Справа №551/970/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2025 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Вергун Н.В., розглянувши поза межами судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2025 року адвокат Ушакевич М.П., яка діє в інтересах позивача ТОВ « Авентус Україна », звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 8394643 про надання споживчого кредиту у розмірі 15 000 грн. 00 коп., загальним строком на 360 днів.

Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 33 000 грн. 00 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 18 000 грн. 00 коп. - нараховані проценти, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість, а також понесені судові витрати, що складаються з сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 105 грн. 00 коп.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1876938 від 10 жовтня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 56 ).

Ухвалою суду від 10 жовтня 2025 року позовну заяву ТОВ « Авентус Україна » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 00 хв. 10 листопада 2025 року ( а.с. 57 ).

28 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надала суду відзив, відповідно до якого у задоволені позову просила відмовити, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання спірного правочину, отримання нею кредитних коштів встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації.

На думку відповідача автоматично пролонгація кредитного договору також є несправедливою його умовою ( а.с. 62-87 ).

При цьому, відповідач не скористалася правом подати до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Ушакевич М.П. надала суду відповідь на відзив, відповідно до якої просила не брати до уваги твердження відповідача, що викладені у відзиві, та задовольнити позов, виходячи з обставин, що у ньому викладені ( а.с. 89 92 ).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Так, судом встановлено, що 17 жовтня 2024 року ( 23:08:23 ) ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 8394643 ( а.с. 11 20 )

На підставі пункту 1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/інформаційно-телекомунікаційної системи товариства.

Відповідно до пункту 1.2, 1.3, 1.4 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн. 00 коп.

Строк кредиту 360 днів.

Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

За змістом пункту 1.5, 1.5.1, 1.5.2 тип процентної ставки фіксована.

За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:

Стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору.

Знижена процентна ставка 1,01% в день.

Згідно із пунктом 2.1, 2.2 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства ( тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки) сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором.

Дата надання кредиту 17 жовтня 2024 року або 18 жовтня 2024 року.

Згідно із пунктом 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно пункту 2.1 договору.

17 жовтня 2024 року ( 23:11:18 ) сторони уклали додаткову угоду до договору № 8394643 про надання споживчого кредиту від 17 жовтня 2024 року, відповідно до якої дійшли згоди викласти перший абзац п. 2.1 Договору в редакції наступного змісту: кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_2 ( а.с. 26 ).

За повідомленням ТОВ « Універсальні платіжні рішення » за вих. № 2523-57 від 16 травня 2025 року, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ « Універсальні платіжні рішення » 28 листопада 2019 року укладено договір на переказ коштів № 28/11/2019.

Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ « Авентус Україна »: 17-10-2024 23:12:03 на суму 15 000 грн. 00 коп., маска карти НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua-540986024, призначення платежу: зарахування 15 000 грн. 00 коп. на карту НОМЕР_2 ( а.с. 27 ).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за договором від 7 жовтня 2024 року № 8394643 за період з 17 жовтня 2024 року по 13 травня 2025 року ( тобто у межах строку договору ) заборгованість за кредитом - 15 000 грн. 00 коп., за процентами - 18 000 грн. 00 коп., а всього 33 000 грн. 00 коп. ( а.с. 29-33 ).

04 червня 2025 року за вих. № 8394643 позивач на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо повернення кредитної заборгованості у загальному розмірі 33 000 грн. 00 коп. ( а.с. 34 ).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 1ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частин 1 та 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України « Про електронну комерцію » електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 13 Закону України « Про споживче кредитування » передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України « Про електронну комерцію » електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 17 жовтня 2024 року № 8394643.

Відповідно до розділу 10 договору, споживач ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2064.

На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України « Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 4статті 14 Закону України «Про електронну комерцію » ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги » визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію"та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних"визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

За змістом розділу 10 договору вбачається здійснення ОСОБА_1 надання персональних даних паспорта, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, даних банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номера телефону, електронної адреси ( а.с. 20 ).

Слід зазначити, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим, відтак доводи відповідача щодо не укладення договору є неспроможними.

Таким чином, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Відповідач, підписавши кредитний договір, не лише погодила умови договору, але й скористалася кредитом.

Відповідачем також не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту, доказів повернення тіла кредиту (позивачу) вона не надав.

Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.

Як убачається з розрахунку, наданого позивачем, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося в межах строку користування кредитом на підставі умов кредитного договору. Розрахунок не спростований відповідачем будь - якими доказами.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Із системного аналізу вказаних вище норм виходить, що дія пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24 грудня 2023 року; крім того, в силу приписів п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24 грудня 2023 року, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24 грудня 2023 року (дати набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»), а також за договорами, строк кредитування за якими буде продовжено після 24 грудня 2023 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.

З урахуванням, що дія договору про надання споживчого кредиту № 8394643 від 17 жовтня 2024 року не продовжувалась, нарахування процентів правомірно здійснено за процентною ставкою, визначеною договором.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві допустилася помилки в частині того, що строк дії договору становить 30 днів, оскільки строк кредиту згідно п. 1. 4 становить 350 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Датою закінчення дії договору є 12 жовтня 2025 року, тоді коли позивач з позовом до суду звернувся 09 жовтня 2025 року.

Інші доводи відповідача, що викладені у відзиві, суд вважає безпідставними, оскільки вони не стосуються конкретного предмету спору ( нарахування пені, штрафу, подання позивачем клопотання про витребування доказів, автоматична пролонгація кредитного договору ).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, що пов`язані з сплатою судового збору, у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 105 грн. 00 коп., суд приходить до наступних висновків.

Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснює АО « Правовий курс » на підставі Договору про надання правової допомоги № 0705-25 від 07 травня 2025 року ( а. с. 41 ) і Додаткової угоди № 2 від 17 червня 2025 року до договору № 0705-25 від 07 травня 2025 року про надання правової допомоги ( а.с. 45 ), де визначена вартість однієї години роботи 105 грн. 00 коп.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем ТОВ « Авентус Україна » АО « Правовий курс » понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 105 грн. 00 коп., тому приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 263 265 ЦПК Укpаїни, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна » заборгованість за договором № 8394643 про надання споживчого кредиту від 17 жовтня 2024 року у розмірі 33 000 грн. 00 коп. і судові витрати у справі, що пов`язані з сплатою судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Авентус Україна », місцезнаходження: 03062, м. Київ, проспект Берестейський, 90- А, ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя: