Провадження № 2/686/7467/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Томашівської А.Т.,

представника відповідача Захарчук Л.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди у розмірі десять мільйонів гривень, завданої невиконанням рішення суду у справі №686/17187/24, що зумовлено невиплатою коштів, присуджених цим рішенням. Відповідач є суб`єктом, який несе відповідальність за завдану шкоду бездіяльністю Державної казначейської служби України, характер правовідносин свідчить про те, що права позивача порушені протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень при здійснені ним владних управлінських функцій. Обставини справи, які слугують підставою для завдання моральної шкоди позивача є тривале невиконання судового рішення. Моральна шкода розрахована за його вільним волевиявленням.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у тексті позовної заяви заявив клопотання про слухання справи у його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила і просила в його задоволенні відмовити. Брак коштів зумовив неможливість своєчасного виконання рішення суду, що підтверджує відсутність вини відповідача.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що, за твердженням позивача, постанова Верховного Суду у справі №686/17187/24 не виконана. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2024 року у справі №686/17187/24 позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Державного бюджету України інфляційні витрати в розмірі 5299,89 грн.

03.12.2024 Хмельницький апеляційний суд змінив рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2024 по справі №686/17187/24, зменшивши розмір стягнутих з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат до 250,24 гривень.

12.02.2025 до Головного управління Казначейства надійшов виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду від 11.02.2025 по справі №686/17187/24 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат до 250,24 гривень.

Головне управління Казначейства з метою вжиття заходів, передбачених Порядком виконання рішень, надіслало до Державної казначейської служби України листом від 13.02.2025 №04-17-10/1009 документи щодо безспірного списання коштів згідно Виконавчого листа по справі №686/17187/24 на користь ОСОБА_1 .

Виконавчий лист по справі №686/17187/24 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат до 250,24 гривень станом на 16.06.2025 не виконано, у зв`язку з недостатнім обсягом фінансування.

Виконавчий лист по справі №686/17187/24 виконується Державною казначейською службою України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» за третьою чергою погашення заборгованості.

Рішення набрало законної сили, однак виконано не було, що представником відповідача не оспорюється.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174ЦК України відповідно.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом приписів ст.ст.1173,1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування чи посадових осіб цих органів, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю яких завдано шкоду, а на державу.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч. ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Державної казначейської служби України щодо відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю/невиконанням рішення суду в зазначеній ним справі, та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу.

Відповідно до абз.2 п.38 Порядку виконання рішень, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» обсяг коштів не дозволяє Державній казначейській службі України здійснити у поточному році погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» за всіма рішеннями судів, гарантованих державою. Строки погашення заборгованості за такими рішеннями залежать від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно наданих представником відповідача і наявних у справі копій повідомлень, Державна казначейська служба України систематично звертається до Міністерства фінансів України щодо збільшення відповідних бюджетних призначень, однак збільшення відповідних бюджетних призначень не відбулося.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати своє повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Отже, Державною казначейською службою України вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду по справі №686/17187/24, що свідчить про відсутність бездіяльності державної казначейської служби України. Моральна шкода позивачем ніяк не обґрунтована та документально не підтверджена. Позивачем не доведено розмір шкоди та причинний зв`язок цієї шкоди з діями відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 12 ,13, 30, 48, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.19, 56, 129-1 Конституції України, ст.ст.23, 170, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди у розмірі десять мільйонів гривень, завданої невиконанням рішення суду у справі №686/17187/24.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач:Держава Україна, представник Державна казначейська служба України, м.Київ, вул.Бастіонна 6.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2025 року.

Суддя: Чевилюк З.А.