Справа № 950/1400/25
Номер провадження 2-о/950/110/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

при секретарі Радковській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення;

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини загинув її батько ОСОБА_2 .

Тривалий час з 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в одному будинку, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати. Батько постійно фінансував дочку, допомагав як своєю працею, так і матеріально, піклувався про неї.

Заявниця не мала постійного місця роботи, займалася домашнім господарством і доглядом своєї малолітньої дитини, батько якої надавав кошти лише на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 і не регулярно та в недостатньому розмірі.

Після загибелі батька заявниця отримала належні йому кошти, пов`язані з проходженням служби, кошти на його поховання та особисті речі і зібрала відповідні документи для виплати їй одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 (зі змінами), які були розглянуті комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Витягом з протоколу засідання вказаної комісії від 21.03.2025 року № 25д ОСОБА_1 було повідомлено про повернення наданих нею документів на доопрацювання з метою надання документів, які підтверджують факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Тому заявниця звернулася до суду та просила встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 на момент його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі. Представник звернув увагу суду на ту обставину, що кошти, які за життя надавав ОСОБА_2 були постійним основним джерелом засобів для існування заявниці.

Представник заінтересованої особи - Міністерство оборони України в судове засідання не з`явився, в наданих суду поясненнях проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечив, просив її заяву залишити без розгляду, посилаючись на наявність спору, який повинен розглядатися судом в порядку позовного, а не окремого провадження.

Свідок ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, показала, що є тіткою заявниці, яка проживала по АДРЕСА_1 з батьками, а після смерті матері, яка мала місце в 2015 році з батьком ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 утримував ОСОБА_1 і її дитину і надані ним кошти були постійним основним джерелом засобів для існування заявниці.

Свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, показав, що проживає по АДРЕСА_2 , є сусідом заявниці і хоча не підтримує з нею тісних зв`язків, проте бачив, що ОСОБА_1 після смерті матері проживала в будинку з своїми батьком та дитиною як одна сім`я і відпустки з війська ОСОБА_6 проводив по АДРЕСА_1 .

З паспорта, картки, витягу, свідоцтва (а.с. 6-11, 13), досліджених в судовому засіданні вбачається, що заявницею є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

З свідоцтв (а.с. 12, 15), досліджених в судовому засіданні вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З свідоцтва (а.с. 14), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

З довідки, свідоцтва, сповіщення, витягів, довідки (а.с. 16-17, 21-31), досліджених в судовому засіданні вбачається, що стрілець-снайпер 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_2 , 1973 року народження, прийнятий на військову службу за призивом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час перебування на передньому краю на РОП «Шаман» в районі н.п. Діброва Кремінської громади Луганської області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок снайперського обстрілу, про що ОСОБА_1 була повідомлена сповіщенням № 52 від 01.04.2023 року, вих. № 2/940.

З довідки (а.с. 18), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до того часу як був мобілізований на військову службу до Збройних сил України постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним постійно проживала його донька ОСОБА_1 , з якою вони вели спільне господарство, мали спільний побут, права та обов`язки.

ОСОБА_2 опікувався долею доньки, утримував її матеріально, оскільки ОСОБА_1 зі своїм чоловіком не мешкала та в силу того, що виховувала малолітню дитину і особисто потребувала такої допомоги від батька.

Під час проходження військової служби ОСОБА_2 неодноразово приїздив до доньки та продовжував надавати їй матеріальну допомогу, забезпечував усім необхідним до часу своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_8 , яка була дружиною ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших утриманців крім своєї єдиної доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 не мав.

З довідки (а.с. 19), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрована, але з 2007 року по червень 2023 року фактично проживала за адресою АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності. У вказаному будинку разом з нею мешкав батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також мати ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З рішення (а.с. 20), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що рішенням Лебединського райсуду від 16.06.2016 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на садибу, розташовану по АДРЕСА_1 .

З витягу з протоколу (а.с. 32), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.03.2025 року № 25д ОСОБА_1 було повідомлено про повернення наданих нею документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 на доопрацювання з метою надання документів, які підтверджують факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Вислухавши заявницю та його представника та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини загинув батько заявниці ОСОБА_2 .

З 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в одному будинку, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати. Батько постійно фінансував дочку, допомагав як своєю працею, так і матеріально, піклувався про неї.

Заявниця не мала постійного місця роботи, займалася домашнім господарством і доглядом своєї малолітньої дитини, батько якої ОСОБА_9 надавав кошти лише на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не регулярно і в недостатньому розмірі.

Після загибелі батька заявниця отримала належні йому кошти, пов`язані з проходженням служби, кошти на його поховання та особисті речі і зібрала відповідні документи для виплати їй одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 (зі змінами), які були розглянуті комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Витягом з протоколу засідання вказаної комісії від 21.03.2025 року № 25д ОСОБА_1 було повідомлено про повернення наданих нею документів на доопрацювання з метою надання документів, які підтверджують факт її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Тому заявниця звернулася до суду та просила встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 на момент його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи та не оспорюються заінтересованими особами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч.ч. 3, 4, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 етапі 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Суд бере до уваги, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була така допомога постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для отримання одноразової грошової допомоги, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що заявниця до моменту смерті свого батька ОСОБА_2 дійсно перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами (а.с. 6-9, 12-32) та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що заявниця з 2007 року проживала по АДРЕСА_1 з батьками, а після смерті матері, яка мала місце в 2015 році з батьком ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 утримував ОСОБА_1 і надані ним кошти були постійним основним джерелом засобів для існування заявниці, яка не мала постійного місця роботи.

З огляду на вище встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 в період їх спільного проживання знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає встановленню.

Разом з цим, ухвалюючи рішення, суд вважає такими що не заслуговують на увагу доводи представника Міністерства оборони України про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

При цьому суд зазначає, що встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для отримання відповідних грошових виплат. В іншому, окрім судового, порядку встановити такі факти заявниця не має можливості, у зв`язку із чим звернулася до суд.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право розуміють певний стан суб`єктивного права. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 Міністерство оборони України посилається на те, що під час судового розгляду виник спір про право, однак суд з такими доводами не погоджується, оскільки заявниця звернулася до суду в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством для заяв даної категорії (окреме провадження).

Факт, який просить встановити ОСОБА_1 , не пов`язаний з порушенням, оспоренням або невизнанням відповідного права та вирішенням того чи іншого спору, а є виключно підставою для подальшої реалізації особою свого права, зокрема, щодо можливого отримання грошових виплат. Спір про право отримання таких виплат судом у дній справі не вирішується.

При цьому заслуговують на уваги доводи представника заявниці про те, що кошти, які за життя надавав ОСОБА_2 були постійним основним джерелом засобів для існування заявниці, поскільки він був підтверджений в судовому засіданні .

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_10 про встановлення факту перебування заявниці на ОСОБА_6 утриманні підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, ч. 2 ст. 315 ЦПК України;

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення задовільнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО