УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 727/4626/25

провадження № 61-15083ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Морозова Оксана Володимирівна, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задоволено частково.

Розмір аліментів, визначений судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2020 року у справі №727/3175/20 змінено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

ОСОБА_2 з апеляційною скаргою подав клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 листопада 2025 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 липня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів до припинення перебування відповідача

ОСОБА_2 у складі військової частини Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомити Чернівецький апеляційний суд про настання підстав для поновлення апеляційного провадження у справі.

У грудні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Морозова О. В., на ухвалу Чернівецького апеляційного суду

від 05 листопада 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чернівецького апеляційного суду

від 05 листопада 2025 року та передати справу для продовження розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, зупинивши провадження у справі, оскільки предметом спору є збільшення розміру аліментів, тому суд мав керуватися найкращими інтересами дитини.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки

є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи,

яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені

на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка безпосередньо виконує бойові завдання із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.

Вказана обставина встановлена на підставі довідок ВЧ НОМЕР_1 Міністерства Оборони України від 09 грудня 2023 року та від 14 травня 2025 року, якими підтверджується участь солдата ОСОБА_2 (посада: водій реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 ) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема, участь у бойових діях.

Зупиняючи апеляційне провадження суд керувався прямою вказівкою закону та висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23.

Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин,

що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі: відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані

на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення

та інтересів держави.

Отже, вказівка пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є імперативною та визначає обов`язок суду, а не право зупинити провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 81 постанови від 12 листопада 2025 року

у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування

в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації

для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

Суд дослідив додані відповідачем до клопотання про зупинення провадження докази перебування у складі Збройних Сил України.

Отже, з огляду на обов`язок суду зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (за наявності відповідного волевиявлення особи) касаційна скарга є необгрунтованою.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Морозова Оксана Володимирівна, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 05 листопада

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник