П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 759/8320/14-ц

Провадження №22-ц/824/15039/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 03 грудня 2025 року

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

учасники справи:

заявник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Укрфінстандарт»

заінтересовані особи Акціонерне товариство «УкрСсиббанк»,

боржник ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року, постановлену у складі судді Сенько М.Ф., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року представника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» -адвокат Горобей Р.Г. звернулась до суду з заявою про заміну вибулого стягувача АТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні НОМЕР_1 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №759/8320/14-ц на правонаступника стягувача - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 17.08.2007 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року заяву представника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну стягувача, задоволено.

Замінено вибулого стягувача АТ «Укрсиббанк» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 759/8320/14-ц, виданого 29.09.2023 на правонаступника стягувача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про стягнення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 17.08.2007р.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненко Д.Л. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Зокрема зазначає, що умови договору факторингу не відповідають фактичним та юридично встановленим обставинам справи, що підтверджується судовим рішенням. Така невідповідність має значення при оцінці дійсності договору факторингу, правомірності відступлення права вимоги та при розгляді справи про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Халупко С.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явилися. про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представників ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», АТ «Укрсиббанк».

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Вказані конституційні засади знайшли своє відображення також в положеннях ЦПК України (пункт 7 частини третьої статті 2) та Законі України «Про виконавче провадження» (пункт 2 частини першої статті 2).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків сторони, яка вибула.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність відкритого виконавчого провадження та факт правонаступництва у цивільних відносинах.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження №11-771ас18) та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу обґрунтовано виходив із наявності підстав для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні, з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року у справі № 759/3608/14 частково задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яким останніх солідарно зобов`язано сплатити заборгованість за кредитним договором № 0 від 17 серпня 2007 року у розмірі 178 003,03 доларів США та судові витрати в сумі 3 653 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2014 року змінено в частині розміру заборгованості, у зв`язку з чим резолютивну частину рішення щодо часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» викладено в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.08.2007 року в сумі 144 327 ( сто сорок чотири тисячі триста двадцять сім) доларів США 57 центів ( з них: заборгованість по кредиту - 127 522, 25 доларів США, заборгованість за процентами - 16 805,32 долари США) та пеню на загальну суму 55 122 (п`ятдесят п`ять тисяч сто двадцять дві ) гривні 38 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Кошарного О.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа №759/8320/14-ц, виданого 29.09.2023 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» суми боргу за Договором про надання споживчого кредиту №?0 від 17.08.2007 в сумі 144 327, 57 доларів США, пеню на загальну суму 55 122 гривні 38 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 гривні.

04 травня 2025 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ "ФК «Укрфінстандарт» укладено Договір факторингу №14-05/2025 та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №61256, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В., за р. № 751, відповідно до яких право вимоги за Кредитним договором № 0 від 17.08.2007, укладеним між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та право вимоги за Договором іпотеки №61256, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. за р. №4215, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Відповідно до платіжної інструкції № 496 від 14 травня 2025 року ТОВ "ФК «Укрфінстандарт» сплатило АТ «Укрсиббанк» згідно договору факторингу №14-05/2025 від 14 травня 2025 року 630 806,08 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 02 червня 2025 року замінено вибулого стягувача АТ «Укрсиббанк» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №759/8320/14-ц, виданого 29.09.2023 на правонаступника стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про стягнення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 17.08.2007 р.

Договір факторингу №14-05/2025 та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №61256, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В., за р. № 751 не визнаний судом недійсним.

При цьому, колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 10 вересня 2025 року у справі №369/13444/20 (провадження №14-52цс25), відповідно до яких «незалежно від того, як сторони договору відступлення права вимоги охарактеризували (найменували) наявне зобов`язання: як таке, що належить кредиторові на підставі правочину, чи таке, що випливає із судового рішення, яким вирішено спір з приводу виконання відповідного правочину, зазначена обставина не змінює правової природи наявного зобов`язання. У зв`язку із наведеним укладення договору цесії після ухвалення судового рішення так само має наслідком заміну сторони у матеріальних правовідносинах.

Під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому листі (сторони виконавчого провадження, сторони у справі) суд не може порушити межі судового розгляду і вийти за межі вирішуваного процесуального питання, констатувати (встановлювати) недійсність договору відступлення прав вимоги, який не є нікчемним згідно з імперативним приписом закону або не визнаний судом недійсним за наслідками вирішення відповідного спору.

Суд має з`ясувати, чи загалом належало первісному кредиторові право вимоги до боржника станом на момент його відступлення, перевірити чинність вимоги на час звернення до суду з відповідною заявою, а також дослідити, чи закон не встановлює заборони на відступлення права вимоги у конкретних правовідносинах».

У постановах від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 та від 30 червня 2022 року у справі № 276/1706/14-ц Верховний Суд зазначив: «…вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни».

У справі, що переглядається, обставина належності права вимоги АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 щодо стягнення з останнього заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.08.2007 року в сумі 144 327 доларів США 57 центів ( з них: заборгованість по кредиту - 127 522, 25 доларів США, заборгованість за процентами - 16 805,32 долари США) та пеню на загальну суму 55 122 (п`ятдесят п`ять тисяч сто двадцять дві ) гривні 38 коп., презюмується, оскільки ця обставина була предметом самостійного судового розгляду у цій справі, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 82 ЦПК України не потребує доказування.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що оскільки ТОВ «ФК «Укфінстандарт» на підставі чинного договору про відступлення права вимоги стало єдиним кредитором за вищевказаними кредитними договорами є правові підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні.

З огляду на це колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, про те, що ТОВ «ФК «Укфінстандарт» є неналежним правонаступником сторони виконавчого провадження (стягувача), оскільки не довело набуття ним права вимоги до боржника.

У постановах Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 2-102/2011, від 22 листопада 2021 року у справі № 2-2172/10, від 27 лютого 2019 року у справі № 463/1003/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 751/11724/14, від 03 березня 2021 року у справі № 2-82/10, від 18 серпня 2021 року у справі № 752/12124/13, від 01 лютого 2018 року у справі № 2-127/11, від 16 червня 2021 року у справі № 363/4918/13, вказано про необхідність надання суду доказів переходу прав вимоги також за забезпечувальними договорами, які б указували на існування підстав для заміни стягувача, а також реальне виконання умов договорів відступлення права вимоги.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про задоволення заяви ТОВ «ФК «Укфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження не суперечать правовим висновкам, викладеним у вказаних постановах Верховного Суду.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна