Справа № 386/1020/25
Провадження № 2/386/349/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2025 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю: секретаря судового засідання Онуфрак В.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кашерної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Голованівськ Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Побузької селищної ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинно збудований громадський будинок (магазин) власником земельної ділянки,

встановив:

Адвокат Кашерна Віта Василівна звернулася до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності на самочинно збудований об`єкт, а саме громадський будинок (магазин) (літера «А»), одноповерховий, площею забудови - 89,0 кв.м загальною площею приміщень - 69,8 кв. м торговельною площею 67,8 кв.м, будівельним об`ємом 267,0 куб.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0138 га з кадастровим номером :50:017:0011 за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 у період з 2010 по 2011 роки самочинно збудований вказаний громадський будинок на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_1 з 22.01.2025, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 409573918 від 24.01.2025.

20.08.2024 р. виготовлений технічний паспорт (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:0971-7520-5681-6827, інвентаризаційна справа №193/24).

За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта - громадського будинку (магазину) (літера А) одноповерхового, площею забудови - 89,0 кв.м, загальною площею приміщень - 69,8 кв. м, торговельною площею - 67,8 кв.м, будівельним об`ємом - 267,0 куб. м, що розташований по АДРЕСА_1 від 19.02.2025 №01/25т, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (звіт від 19.02.2025 №01/25т).

Звернувшись до органу будівельно-архітектурного контролю з декларацією про готовність даного об`єкта до експлуатації та іншими необхідними документами через центр надання адміністративних послуг Благовіщенської міської ради, позивачем ОСОБА_1 отриманий протокол автоматичної перевірки даних від 26.05.2025 (СА01:0866-8880-6338-7587) із зазначенням помилок (протокол додається).

Даним протоколом підтверджено, що будівництво об`єкту з незначними наслідками (СС1) - магазину здійснене без повідомлення відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю про початок виконання будівельних робіт, проектна документація розроблена, але не зареєстрована в ЄДЕССБ, вартість будівництва не визначена. Так, виконувати будівельні роботи без повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється (ст. 36 Закону №3038-УІ; п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466). При цьому, Державною інспекцією архітектури та містобудування України (ДІАМ) розглянуто звернення представника позивача - адвоката в інтересах ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 , до якого були додані: технічний паспорт, витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, витяг з Державного реєстру речових прав щодо земельної ділянки; протокол автоматичної перевірки даних по Декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Отже, обставини, що вимагаються постановою Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №760/21223/17-ц, були предметом розгляду компетентного державного органу (ДІАМ) по самочинно збудованому позивачем громадському будинку (магазину) (літера А), одноповерхового, площею забудови - 89,0 кв.м, загальною площею приміщень - 69,8 кв.м, торговельною площею - 67,8 кв.м, будівельним об`ємом - 267,0 куб. м, що розташований по АДРЕСА_1 . Дане підтверджується відповіддю ДІАМ від 05.06.2025 № 2789/02/13-25, яка вказує на порушення вимог законодавства, допущені позивачем при будівництві спірного об`єкта (неподання повідомлення про початок будівельних робіт майбутнього об`єкту нерухомості, незатвердження проектної документації), що унеможливлюють прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої позивачем (замовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

26.09.2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державної інспекції архітектури та містобудування України надано пояснення щодо позову, в якому зазначено, що зі змісту позовної заяви випливає, що позивачем в період з 2010 по 2011 роки самочинно збудований громадський будинок (магазин) (літера А), одноповерховий, площею забудови - 89,0 кв.м, загальною площею приміщень -69,8 кв.м, торговельною площею - 67,8 кв.м, будівельним об`ємом - 267,0 куб. м, що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :50:017:0011 (цільове призначення: 03.07 для будівництва і обслуговування будівель торгівлі), власником якої є ОСОБА_1 з 22.01.2025, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 409573918 від 24.01.2025. 20.08.2024 р. виготовлений технічний паспорт (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:0971-7520-5681-6827, інвентаризаційна справа №193/24). За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта - громадського будинку (магазину) (літера А) одноповерхового, площею забудови - 89,0 кв.м, загальною площею приміщень - 69,8 кв. м, торговельною площею - 67,8 кв.м, будівельним об`ємом - 267,0 куб. м, що розташований по АДРЕСА_1 від 19.02.2025 №01/25т, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (звіт від 19.02.2025 №01/25т). Звернувшись до органу будівельно-архітектурного контролю з декларацією про готовність даного об`єкта до експлуатації та іншими необхідними документами через центр надання адміністративних послуг Благовіщенської міської ради, позивачем ОСОБА_1 отриманий протокол автоматичної перевірки даних від 26.05.2025 (СА01:0866-8880-6338-7587) із зазначенням помилок (протокол додається). Однак зазначений протокол не є належним доказом звернення до уповноваженого органу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747) затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок № 466). Позивачкою не долучено до матеріалів справи витягу з ЄДЕССБ щодо повернення декларації із зазначенням причин такого повернення.

Крім того, звернення представника позивача - адвоката в інтересах ОСОБА_1 до ДІАМ щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 , не може розцінюватися як розгляд компетентного органу з винесеним рішенням.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Таким чином позивачка не вичерпала усі можливі заходи узаконення самовільно збудованого об`єкту у позасудовому порядку.

Також зазначає, що технічна інвентаризація, яка наявна в матеріалах справи, визначає тільки склад, фактичну площу об`єму, технічний стан та/або визначення змін зазначених характеристик за певний період часу із виготовленням відповідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) з використанням Реєстру будівельної діяльності. В свою чергу встановити наявність або відсутність відхилень від вимог державних будівельних норм можливо тільки за результатами експертизи проектів будівництва в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів від 11.05.2011 № 560.

Позивачем до суду не надано і матеріали даної справи не містять результатів експертизи, яка б підтвердила відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості У позивача відсутні документи, які надають право виконувати будівельні роботи, так і документи, що засвідчували б прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Обов`язкова наявність даних документів передбачена статтями 27, 29-31, 39 Закону № 3038-VI.

13.10.2025 року представником позивача було надіслано додаткові пояснення у справі в якому зазначено, що у поясненнях третя особа вказує на те, що « позивачем до суду не надано і матеріали даної справи не містять результатів експертизи, яка б підтвердила відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості». При цьому, зазначає, що «встановити наявність або відсутність відхилень від вимог державних будівельних норм можливо тільки за результатами експертизи проектів будівництва в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 №560. Більш того, відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта . Так, самочинно збудований ОСОБА_1 об`єкт - громадський будинок (магазин) є закінчений будівництвом об`єкт, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), що не заперечується третьою особою. При цьому, на виконання вимог п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, на який посилається третя особа, мною як представником позивача доданий до позову та знаходиться у справі висновок про можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно збудованого ОСОБА_1 громадського будинку (магазину) за результатами проведення технічного обстеження. Будівельним експертом І категорії підготовлений та затверджений звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта №01/25т від 19.02.2025, яким визначено можливість надійної та безпечної експлуатації. При цьому, даний об`єкт не відноситься до об`єктів, що підлягають обов`язковому проведенню експертизи проектів будівництва. Крім цього, третьою особою у справі вказується на те, що протокол автоматичної перевірки даних від 26.05.2025 із зазначенням помилок не є належним доказом звернення до уповноваженого органу. При цьому, уточнюється, що повинен бути сформований витяг з ЄДЕССБ щодо повернення декларації із зазначенням причин такого повернення. Однак, третьою особою не враховані зміни, внесені постановою КМУ від 18.07.2023 №727 до пункту 3-1 постанови КМУ України від 13.04.2011 №461, де зазначено, що документи для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів подаються за вибором замовника до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Врахувавши вищевказані зміни та доповнення до законодавства, вона повторно звернулась до ДІАМ з декларацією паперовим носієм та отримала відповідь, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у становленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до пункту 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 (далі - Порядок №461), у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Разом з цим, відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». У даній відповіді ДІАМ не йде мова про повернення Декларації як доказ звернення до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, бо це технічно неможливо. Суди враховують відповідь ДІАМ з роз`ясненням щодо визнання судом права власності на самочинно збудоване майно як звернення до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, прикладом є рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.07.2025 у справі №912/1201/25. Крім цього, 08.01.2025 на офіційному сайті ДІАМ оприлюднена інформація про те, що Декларація про готовність до експлуатації об`єкта самочинного будівництва подається замовником на підставі, прийнятого судом рішення про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з тих же підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій суду заяві просив розглядати справу у відсутність представника відповідача, позовні вимоги підтримує.

Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.08.2024 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на громадський будинок (магазин), який розташований в АДРЕСА_1 , який має наступні характеристики: громадський будинок (магазин), одноповерховий, площею забудови - 89,0 кв.м, загальною площею приміщень - 69,8 кв. м, торговельною площею 67,8 кв..

ФОП ОСОБА_3 , який має кваліфікаційний сертифікат будівельного експерта, 19.02.2025 року виготовлено звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта Громадський будинок (магазин) (літера «А) по АДРЕСА_1 , яким встановлено готовність вказаного об`єкта до експлуатації. Також визначено клас наслідків СС1.

Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0138 га з кадастровим номером :50:017:0011 за адресою: АДРЕСА_1 .

11.04.2025 року ФОП « ОСОБА_2 виготовлено звіт про незалежну оцінку майна за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість вказаного об`єкта, згідно звіту, розрахована порівняльним підходом, складає 76 700, 00 гривень.

Відповідно до довідки Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №07-27/22 від 20.05.2025 року власниками сусідніх земельних ділянок із земельною ділянкою, площею 0,0138 га з кадастровим номером :50:017:0011, належною ОСОБА_1 , на якій знаходиться магазин, є Побузька селищна рада Голованівського району Кіровоградської області та земельна ділянка, площею 0,0447 га з кадастровим номером :50:017:0012, що належить ОСОБА_1 , на якій знаходиться житловий будинок.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 24.01.2025 №409573918, речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :50:017:0011, прощею 0,0138 га зареєстроване за позивачем за номером 58150680.

Згідно протоколу автоматичної перевірки даних від 26.05.2025 року (СА01:0866-8880-6338-7587) при зверненні до ЦНАП за видачею дозвільного документа встановлено блокуючи фактори.

29.05.2025 року адвокат Кашерна В. звернулася до голови Державної інспекції архітектури та містобудування України в якому просила прийняти рішення по зверненню ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно громадський будинок (магазин) ( літера «А»), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Листом від 05.06.2025 року № 2789/02/13-25 ДІАМ було надано відповідь на звернення адвоката Кашерної В. В. із роз`ясненням вимог чинного законодавства з питань містобудівної діяльності та функціонування електронної системи у сфері будівництва.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Право власника на забудову земельної ділянки здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).

Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З огляду на спеціальне застереження, наведене у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У пункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі

№ 359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та правил.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, яка перебуває у власності особи, за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проєктною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Держава гарантує, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проєктів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через медіа громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об`єктів; участь громадян, об`єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об`єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством (стаття 5 Закону України «Про основи містобудування»).

При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачені статтями 26, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частини п`ятої стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною другою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Аналогічна норма закріплена у пункті 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності», пункту 3 Порядку № 461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Наведене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 126/1663/23 від 08 травня 2024 року та низі інших.

Судом установлено, що після здійснення самочинного будівництва позивачка зверталася до ЦНАП за отриманням дозвільного документа в результаті чого отримала протокол автоматичної перевірки даних від 26.05.2025 року із зазначенням помилок, однак їх виправлення не здійснила.

У подальшому, 29.05.2025 року представник позивача зверталась до ДІАМ із зверненням про прийняття рішення по зверненню ОСОБА_1 щодо визнання права власності на самочинно збудоване майно.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень п.п. 18-21 Порядку № 461 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації:

щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку;

щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку;

щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

Рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) або оскаржено до суду.

Тобто, в даній справі слід констатувати відсутність факту звернення позивача у встановленому вище порядку до компетентного органу про прийняття самочинно збудованого об`єкту до експлуатації.

Отже з цих підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, оскільки визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнятий до експлуатації, за відсутності відомостей про його відповідність вимогам державних будівельних норм, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Подібний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові

від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, а також постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 760/21223/17-ц, від 28 лютого 2023 року у справі № 466/6895/19.

Щодо звернення позивача до суду із позовом до Побузької селищної ради Кіровоградської області як належного відповідача, на чому наполягала представник позивача, суд зазначає таке.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи припинення дії документів (адміністративних актів), що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім припинення дії документів (адміністративних актів), що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів):

- виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів;

- виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів;

- центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2), розташованих у межах сіл, селищ та міст (крім міст, які є адміністративними центрами областей, міст з чисельністю населення понад 50 тисяч, міст Києва та Севастополя), а також щодо всіх об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), розташованих у межах населених пунктів;

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду», яка набрала чинності 30 грудня 2020 року, утворено Державну інспекцію архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ), затверджено Положення про ДІАМ.

Пунктом 1 Положення про ДІАМ визначено, що ДІАМ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з пунктом 3 Положення про ДІАМ основним завданням ДІАМ є завданням ДІАМ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме:

підготовка та внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду;

здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, архітекторами та іншими проектувальниками, підрядниками, експертами, експертними організаціями та відповідальними виконавцями робіт, інженерами-консультантами, власниками будівель та лінійних споруд вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), під час провадження ними містобудівної діяльності; ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, та здійснення контролю за додержанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках.

ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань видає дозволи на виконання будівельних робіт, реєструє повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт; приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта або відмовляє в їх видачі, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації, внесення змін до них, а також повертає такі декларації та скасовує їх реєстрацію) (підпункти 15-2, 15-3 пункту 4 Положення про ДІАМ).

Підпунктом 11 пункту 6 Положення про ДІАМ передбачено, що ДІАМ для виконання покладених на неї завдань має право проводити претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів.

ДІАМ здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення про ДІАМ).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2021 року № 960 «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування», яка набрала чинності 15 вересня 2021 року, Кабінет Міністрів України вирішив погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення ДІАМ повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Цією постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» та інші пов`язані з нею постанови.

Представником позивача до суду подано звіт ФОП ОСОБА_3 , про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта Громадський будинок (магазин) (літера «А) по АДРЕСА_1 , яким встановлено клас наслідків (відповідальності) об`єкта - СС1.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом пункту 7 частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Зі змісту наведеної норми слідує, що органом, уповноваженим здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль на території населених пунктів щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) наслідками, є, зокрема, виконавчий орган з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільської, селищної рад населеного пункту.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.

Разом із цим матеріали справи не містять доказів, що Побузька селищна рада утворила виконавчий орган з питань державного архітектурно-будівельного контролю, а тому слід вважати, що у даному випадку повноваження такого органу виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, яким є ДІАМ.

Крім того, як свідчать матеріали справи, саме до ДІАМ надсилала документи адвокат Кашерна В.В. задля узаконення будівництва, що дає підстави вважати, що їй відомо про орган, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а відтак помилково звернулась з позовом до суду до Побузької селищної ради.

Подібний висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 30 серпня 2023 року у справі № 307/3457/20.

Отже, доводи представника позивача про належний суб`єктний склад учасників справи є помилковими та спростовуються наведеними вище мотивами.

Підсумовуючи наведене вище, позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно, яке є предметом даного позову, не може бути задоволений, адже позивачем не доведено обставин, які б вказували на те, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проєктною документацією, а також не доведено, що ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу, до якого пред`явлено позов як до належного відповідача.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Побузької селищної ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинно збудований громадський будинок (магазин) власником земельної ділянки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко