Справа № 346/3028/25
Провадження № 2/346/1851/25
04 грудня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О. П.
з участю секретаря Ковалюк А. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини,
свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням даного суду від 20.10.2020 року розірвано шлюб, зареєстрований між сторонами 10.05.2014 року. В період даного шлюбу , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син ОСОБА_3 .
Вказаний син проживає разом з позивачкою.
Відповідач сплачує на користь позивачки аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання вказаного сина. Однак, 04.07.2024 року в сина діагностовано множинний карієс, у зв`язку з чим він потребував стоматологічного лікування. Позивачка самостійно оплатила вказане лікування, вартість якого становила 26 657 грн. 50 коп.
Позивачка також вказує, що у зв`язку з наявністю в їх сина вказаного захворювання останній потребує постійного придбання додаткових ліків, предметів гігієни та спеціальних продуктів харчування. Домовитись з відповідачем про оплату половини вартості вказаних додаткових витрат позивачка не може. При цьому відповідач є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати.
Тому позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання вказаного сина в розмірі 26 657 грн. 50 коп.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, 25.06.2025 року подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 25).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
У відповідності до даних свідоцтва про народження серії « НОМЕР_1 (актовий запис № 30 від 11.11.2014 року), виданого виконавчим комітетом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 11.11.2014 року, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а. с. 11).
Згідно з рішенням вказаного суду від 08.10.2020 року, ухваленим у справі № 346/3892/20, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно на утримання вказаного сина, до досягнення ним повноліття (а. с. 16, 17).
Судом встановлено, що відповідно до рішення даного суду від 20.10.2020 року, ухваленого у справі № 346/3886/20, шлюб між сторонами, який зареєстровано 10.05.2014 року, розірвано (а. с. 14, 15).
Відповідно до даних акту виконаних робіт № 18, складеного лікарем ОСОБА_4 18.07.2024 року, у вказаного сина сторін діагностовано множинний карієс та 04.07.2024 р. надано йому такі стоматологічні послуги:
-16, 26: лікування середнього карієсу постійного зуба (фотополімерна пломба);
-36, 46: лікування глибокого карієсу постійного зуба (фотополімерна пломба);
-46: накладення лікувальної прокладки при лікуванні глибокого карієсу;
-55, 54, 64, 65: видалення тимчасового зуба;
-63,73, 83: лікування поверхневого карієсу тимчасового зуба (фотополімерна пломба);
-55, 54, 64, 65: видалення тимчасового зуба;
-63, 73, 83: лікування поверхневого карієсу тимчасового зуба (фотополімерна пломба).
Вартість вказаних послуг визначена як 26 657 грн. 50 коп. (а. с. 12).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 СК України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч. 2 статті 185 СК України).
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.05.2023 року, винесеній у справі № 756/9882/19, вказано, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
У постанові від 04.12.2019 року, винесеній у справі №320/383/19, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зауважив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що сплата відповідачем аліментів на виконання вказаного вище судового рішення не нівелює його обов`язку як батька брати фінансову участь в додаткових витратах на утримання вказаного сина сторін, які пов`язані із незадовільним станом здоров`я останнього та вимушеними витратами у зв`язку із цим.
Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Суд вважає доведеним, що позивачка понесла вказані додаткові витрати на лікування сина сторін і такі витрати є додатковими. При цьому надані позивачкою докази відповідачем не спростовані.
Однак, зі змісту вищевказаних норм закону вбачається, що батько та мати є рівними в аспекті обов`язку утримання їх дитини. А тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки половину розміру вказаних додаткових витрат, тобто 13 328 грн. 75 коп.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка.
На підставі наведеного, ст.ст.141,180-182, 185 СК України, керуючись ст.ст.141, ст.ст.263 -265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 (одну другу) частку додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 04.07.2024 року за оплату надання стоматологіних послуг малолітньому сину сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме 13 328 (тринадцять тисяч триста двадцять вісім) гривень 75 копійок.
В решті позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, тобто судом, що ухвалив дане рішення, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня ухвалення даного рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про цього рішення перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення даного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили,якщо протягом строків,в становлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Калинюк О. П.