Справа № 296/7417/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява подана представником позивача Тараненком А.І. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 418432159 (далі по тексту рішення - Кредитний договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового персонального ідентифікатора. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу, шляхом ініціювання через банк-провайдер, грошові кошти у розмірі 9 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у заявці при укладенні кредитного договору.

Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на дату звернення до суду становить 34 378,92 гривень, з яких: 8 999,20 гривень - заборгованість по кредиту, 25 379,72 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод до цього договору факторингу. Право вимоги за Кредитним договором № 418432159 від 04 березня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 01 червня 2021 року відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 136.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до умов вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 418432159 від 04 березня 2021 року.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в розмірі 34 378,92 гривень та не здійснювало подальших нарахувань за цим договором.

На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 34 378,92 гривень та понесені судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

08 вересня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики. Крім того, відсутній оригінал договору позики, з якого можливо було б встановити, чи був такий договір підписаний відповідачем. Також відсутній детальний розрахунок нарахування відсотків та штрафів, що не дає можливості встановити їх правомірність. Разом із тим відповідач зазначає, що позивач перерахував кредитні кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , однак не доведено, що ця картка належить саме відповідачу. Окрім цього, відповідач вважає, що закінчився строк позовної давності, оскільки договір позики укладено 04 березня 2021 року, а позов подано 07 липня 2025 року.

15 вересня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наводить свої аргументи на спростування доводів відповідача.

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.

Беручи участь у судовому засіданні від 17 вересня 2025 року, відповідач визнала факт укладення нею Кредитного договору та отримання суми кредиту, однак зазначала про завищений розмір заборгованості за відсотками.

Представник позивача ТзОВ «Юніт Капітал» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, заявою від 06 жовтня 2025 року просить проводити розгляд справи за її відсутності. Крім того, до матеріалів справи відповідач додала копію свідоцтва про шлюб, яке підтверджує зміну її прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що 04 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 418432159, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 9 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (Дисконтний період) (п. 1.2 Кредитного договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування Позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.3 Кредитного договору).

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 277,40 процентів річних, що становить 0,76 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.4.1 Договору); за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 555,13 процентів річних, що становить 1,52 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (п. 1.4.2.Договору) У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору (п. 1.4.3 Кредитного договору).

Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів на картковий рахунок відповідача. Зазначене підтверджується і платіжним дорученням №3c957cd8-d617-4ddb-8e55-c8ff25e22d2b, згідно якого 04 березня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало ОСОБА_5 на платіжну картку, призначення платежу переказ коштів у розмірі 9000,00 гривень згідно з договором № 418432159 від 04 березня 2021 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» листом від 24 жовтня 2025 року підтверджує, що ОСОБА_6 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 04 березня 2021 року зараховано 9 000 гривень. Також АТ КБ «Приватбанк» надає виписку по рахунку відповідача за період з 04 березня 2021 року по 09 березня 2021 року.

Наведене свідчить про факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_7 . Кредитного договору у електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

01 червня 2021 року на виконання п. 2.1. договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано реєстр прав вимоги № 136, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором № 418432159 від 04 березня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року строк дії договору закінчується 04 серпня 2021 року.

03 серпня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно.

30 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором № 418432159 від 04 березня 2021 року.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу 04/06/25-Ю, відповідно до п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осібборжників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші відомості зазначені в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 34 378, 92 гривень, з яких 8 999,20 гривень - заборгованість по кредиту, 25 379,72 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Пунктом 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Стаття 1050 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо розміру заборгованості та її складових суд зазначає таке.

Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного Кредитного договору отримала кредит в розмірі 9 000 гривень, однак в обумовлений договором строк кредит не повернула.

Суд дослідив наявний у справі розрахунок заборгованості, який здійснений первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказаний розрахунок свідчить, що відповідач не здійснила жодного платежу на виконання умов Кредитного договору.

Вказаний розрахунок також свідчить, що сума зарахованого відповідачу кредиту 8 999,20 гривень.

Суд ураховує, що відповідно до умов Кредитного договору якщо позичальник за дисконтний період (30 днів з дати укладення Кредитного договору) не поверне суму кредиту та нараховані за пільговою ставкою проценти, то кредитор вправі за весь період кредитування нараховувати проценти в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами.

З урахуванням наведеного суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки відображений у ньому порядок нарахування процентів не відповідає умовам Кредитного договору, оскільки кредитор продовжував нараховувати проценти за користування кредитом після закічення погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).

А тому, кредитор у спірних правовідносинах не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами після закінчення погодженого строку кредитування (30 днів з дати укладення Кредитного договору). Обставини продовження чи пролонгації строку кредитування судом не встановлені.

Отже, суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором становить 13 588,79 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 8 999,20 гривень та із заборгованості по процентах в розмірі 4 589,59 гривень (8999,20х1,7%х30).

Щодо стягнення процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128):

«Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».

Здійснивши тлумачення умов Договору, суд дійшов висновку, що, передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що законом не передбачено.

Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам позивач нараховує проценти саме за «користування позикою», а не як відповідальність за порушення зобов`язання.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Юніт Капітал» 13 588,79 гривень, з яких 8 999,20 гривень тіло кредиту,4 589,59 гривень - проценти за користування кредитом.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 957,5 гривень сплаченого судового збору.

Крім того, позивач заявляє до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. На підтвердження цих витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткову угоду № 5 до Договору № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й необхідності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, в тому числі ціну позову, суд дійшов переконання, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа - позовної заяви в справі, яка є нескладною, спірні правовідносини (стягнення кредитної заборгованості) є типовими. Обсяг наданих адвокатом послуг не є великим. В зв`язку з таким суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 13 588 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 79 копійок заборгованості за кредитним договором № 418432159 від 04 березня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 957 (дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 50 копійок судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: 01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, код в );

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК