УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 757/4354/23

провадження № 61-15321ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ТОВ «ЖК Сервіс Груп» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 31 грудня 2021 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 16 071,13 грнта понесені судові витрати.

Печерський районний суд м. Києва рішенням від 06 червня 2024 року позов ТОВ «ЖК Сервіс Груп» задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЖК Сервіс Груп» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 16 071,13 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 02 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року залишив без змін.

06 грудня 2025 року особа, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в указаній вище справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження виходячи з наступного.

Частиною першою статті 17 ЦПК України та частиною першою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі в справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Тлумачення частин першої та четвертої статті 389 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що касаційна скарга особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може бути подана за умови апеляційного перегляду справи за її апеляційною скаргою.

Аналіз касаційної скарги та тексти судових рішень у цій справі, які внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, свідчать про те, що участі у справі ОСОБА_1 не брав та рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржував.

Отже, рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 рокуне може бути предметом касаційного оскарження до Верховного Суду за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 .

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що саме судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення про його права, свободи, інтереси та обов`язки, як єдиного власника квартири АДРЕСА_1 , проте у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати і рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги щодо оскарження рішення суду першої інстанції та викласти її з урахуванням статті 409 ЦПК України.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Отже, від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів чи третьої особи. Тобто відповідачі та інші учасники справи при подачі апеляційної чи касаційної скарги мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є позивачем у цій справі, підстави для звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги або надати докази, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що позовну заяву подано у лютому 2023 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2023 року.

Прожитковий мінімум на одну працездатну особу у 2023 році становив 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ураховуючи, що 1,5 % від ціни позову (16 071,13 грн) є меншим ніж прожитковий мінімум на одну працездатну особу у 2023 році, судовий збір за подання касаційної скарги становить 4 294,40 грн (2 684,00 х 200 % х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров