Справа № 165/1628/24 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/1259/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача Бунича Р. М.,

представника відповідача Якименко З. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» про усунення перешкод у володінні та користуванні автомобілем, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бунича Романа Михайловича на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 16 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семенців В. Д. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до ТзОВ «Новомонтаж» про усунення перешкод у володіння та користуванні автомобілем.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки GEELY, моделі JL7162, тип- легковий седан, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузува, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказує, що 11 грудня 2020 року за взаємною згодою з відповідачем позивач передав вищевказаний автомобіль в оренду відповідачу - ТОВ «НОВОМОНТАЖ», а відповідач прийняв його в тимчасове платне користування, про що було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського МНО Ушаковою Ю. А. по реєстру №2987. Зазначає, що свої обов`язки за договором позивач виконав належним чином у повному обсязі, передав ТОВ «НОВОМОНТАЖ» автомобіль в тимчасове платне користування у справному стані без недоліків або дефектів, які б перешкоджали його використанню за призначенням разом із ключами від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Згідно з п. 1.4. договору вартість автомобіля становить 200000 (двісті тисяч) гривень. Відповідно до п.2.1. Договору він укладений на строк 3 (три) роки з моменту його нотаріального посвідчення, тобто до 12 грудня 2023 року. Згідно з п. 4.1. Договору підписання договору сторонами розцінюється, як передання автомобіля. Згідно з п. 4.2. договору, після закінчення строку його дії повернення майна здійснюється на першу вимогу наймодавця, заявлену у письмовій формі. Повернення оформляється актом, скріпленим підписами учасників правочину. Якщо наймач (відповідач) затримав повернення об`єкта найму після заявленої йому вимоги, він несе ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна. Відповідно до п. 4.3. договору повернення автомобіля може бути здійснено до закінчення строку дії договору, якщо сторони взаємно домовляться про це.

Зважаючи на умови договору, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо належного виконання своїх зобов`язань за договором, а у випадку недоцільності продовження оренди зі сторони відповідача - повернення автомобіля до закінчення строку дії договору, однак на такі звернення відповідач не реагував.

Наголошує, що 21 лютого 2023 року (до закінчення строку дії договору) позивача ОСОБА_1 було мобілізовано до Збройних Сил України, де він перебуває на даний час, бере участь у здійсненні заходів для забезпечення оборони України у складі військової частини НОМЕР_4 .

20 листопада 2023 року поштовим зв`язком AT «Укрпошта» поштовими відправленнями 947 та 955 позивач направив ТзОВ «Новомонтаж» письмове повідомлення про необхідність повернути автомобіль або до закінчення строку дії договору в порядку п. 4.3. договору,| або негайно після закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 4.2. Договору, а також вимогу про повернення майна після закінчення строку дії договору, які відповідач отримати відмовився, та які були повернуті позивачу за адресою поштового відділення міста відправлення (місто Торецьк Бахмутського району Донецької області, де на той час позивач проходив службу).

Вважає, що оскільки 12 грудня 2023 року термін дії договору закінчився, тому правова підстава для продовження утримувати транспортний засіб у відповідача відсутня, автомобіль відповідачем не повернуто, чим допущено порушення умов договору та вимог чинного законодавства, на зв`язок із позивачем відповідач не виходить, на повідомлення не реагує, поштову кореспонденцію не отримує. Позивач розцінює таку поведінку відповідача, як небажання повертати автомобіль та продовжувати протиправно, без достатніх правових підстав, утримувати його, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном.

Тому позивач змушений звертатися до суду для відновлення порушених прав. Просить усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні та користуванні автомобілем Geеlly, моделі JL7162, тип - легковий седан, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» повернути автомобіль із ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 .

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 16 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» про усунення ОСОБА_1 перешкод у володінні та користуванні автомобілем Geеly, моделі JL7162, тип - легковий седан, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» повернути автомобіль із ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» 20000 (двадцять тисяч) грн понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бунич Р. М. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає всім обставинам справи, рішення ухвалене на основі неповного встановлення обставин справи, судом не надано оцінки всім доказам по справі, також судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Якименко З. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача Якименко З. С. заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до стаття 13 ЦПК України суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ТзОВ «Новомонтаж» було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу від 11.12.2020 щодо користування автомобілем Geеlly, моделі JL7162, тип - легковий седан, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з яким ОСОБА_1 , якому належить вказаний транспортний засіб на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 23.01.2009 МРЕВ ДАІ м. Херсон (а.с.7), передав, а ТзОВ «Новомонтаж» приймав в тимчасове платне користування (а.с.8).

Відповідно до п.2.1 договір найму (оренди) укладається сторонами строком на 3 роки.

Згідно з пунктом 3.1 договору плата за користування наймачем об`єктом найму (автомобілем) встановлена сторонами у розмірі 100 гривень на місяць, які наймач зобов`язується виплачувати готівкою, або безготівково шляхом перерахування орендної плати на картковий рахунок наймодавця, один раз на квартал не пізніше 20 числа. Усі витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів сплачує наймодавець (п. 3.4 договору).

У пунктах 4.1, 4.2 договору вказано, що підписання цього договору сторонами розцінюється як передання автомобіля. Повернення майна після закінчення строку дії договору найму (оренди) наймачем здійснюється на першу вимогу наймодавця (з урахуванням п. 2.1 цього договору) заявлену у письмовій формі, що оформляється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

Відповідно до наказу ТОВ «Новомонтаж» №56-к/тр від 06 вересня 2021 про припинення трудового договору ОСОБА_1 звільнено з роботи 06 вересня 2021 за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України за заявою ОСОБА_1 (а.с.53).

Відповідно до Положення про використання транспортних засобів ТОВ «Новомонтаж», затвердженого 27 грудня 2019 року договори оренди транспортних засобів, які укладені з працівником, припиняють свою дію в день звільнення працівника з роботи. Оплата орендної плати за орендовані у працівників транспортні засобі, нараховується і виплачується на підставі підписаних двома сторонами актів наданих послуг та наданих орендарем підтверджуючих документів на списання паливно-мастильних матеріалів (п.п.1,5, 1.8).

30.08.2022 позивачем ОСОБА_1 було складено претензію до ТОВ «Новомонтаж», в якій позивач вимагав до 01 жовтня 2022 виконати усі вимоги, сплатити, у відповідності до положень договору, суму боргу в розмірі 200000 гривень, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. (а.с.50). Крім того, у вказаній претензії позивач вказував, що станом на 29 серпня 2022 року порушено умови договору оренди, не сплачено орендну плату за користування автомобілем в сумі 1000 гривень, та допущено значне погіршення стану автомобіля порівняно з тим, який існував на момент передачі в тимчасове користування, що істотно зменшило його вартість. Також зазначав що вказаний транспортний засіб з вересня 2021 року знаходиться на СТО «Самурай авто», де було проведено капітальний ремонт двигуна. Заборгованість за проведені роботи складає 33235 грн.

У відповіді на претензію від 30.09.2022 (а.с.51 зворот) ТОВ «Новомонтаж» зазначило, що договір оренди на який посилається позивач, фактично розірвано з дати звільнення ОСОБА_1 . Підприємство підтверджує факт розірвання договору. Вимога щодо дострокового розірвання договору задоволена. На підприємстві складено акт в день звільнення позивача, в якому комісійно підтверджено, що автомобіль марки Geеlly, моделі JL7162, тип - легковий седан, 2008 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернуто ОСОБА_1 та з 06.09.2021 вказаний транспортний засіб на підприємстві, не використовується.

На думку суду, вказаний акт спростовує доводи сторони позивача про неповернення відповідачем майна ОСОБА_1 на виконання вимог п.4.2 договору найму (оренди) транспортного засобу від 11.12.2020.

Як вбачається з відповіді ФОП ОСОБА_3 від 28.09.2022 (а.с.51), автомобіль марки Geеlly, моделі JL7162, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було доставлено на СТО особою, яка представилась підлеглим водієм ОСОБА_1 . Автомобіль був доставлений 06.09.2021 на евакуаторі. Замовлення здійснювалось на ім`я ОСОБА_1 . Усі питання, які виникали в процесі ремонту вказаного транспортного засобу, обговорювались з ОСОБА_1 , в телефонному режимі.

Крім того, у відповіді від 01.11.2024 ФОП ОСОБА_3 на запит адвоката Якименко З. С. (а.с.72) зазначено, що у вересні 2021 року був здійснений ремонт двигуна автомобіля марки Geеlly, моделі JL7162, реєстраційний номер НОМЕР_2 , замовлення було оформлено на фізичну особу ОСОБА_1 , контактний номер телефону НОМЕР_6 . Був відремонтований двигун транспортного засобу. Про готовність автомобіля та про вартість виконаних робіт неодноразово повідомлялось ОСОБА_1 за вказаним ним номером телефону. Вартість ремонтних робіт не оплачена. Вказаний транспортний засіб ніхто з СТО, не забирав та не сплачував кошти за проведений ремонт. Як зазначає ФОП, в подальшому він пропонував ОСОБА_1 забрати транспортний засіб без здійснення оплати вартості ремонту, оскільки тривале перебування автомобіля на території СТО, перешкоджає здійсненню господарської діяльності. ОСОБА_1 проігнорував вимогу, тому в 2023 році працівники СТО перемістили вказаний автомобіль за межі станції технічного обслуговування до місця загального користування, де транспортний засіб знаходиться по даний час. Про місцезнаходження транспортного засобу були повідомлені позивач та відповідач. Автомобіль можливо забрати без будь-яких перешкод.

Також судом а клопотанням сторони відповідача в суді допитана свідок ОСОБА_4 , яка показала, що вона працює головним бухгалтером ТОВ «Новомонтаж». Зазначила, що виплата орендної плати за договором оренди від 11.12.2021 року, товариством не здійснювалась. Нарахування ПДФО та ВЗ із послуг оренди відсутні, а також відсутня їх виплата. Дебіторська заборгованість перед ОСОБА_1 відсутня. Документи, які б підтверджували використання ТОВ «Нововомонтаж» автомобіля ОСОБА_5 , відсутні. В документах бухгалтерського обліку відсутні акти виконаних робіт/наданих послуг по оренді автомобіля ОСОБА_1 , немає фіскальних чеків або інших документів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 здійснювалася компенсація за використані паливно-мастильні матеріали. Також вказала, що обов`язково мав бути акт, в якому були б зафіксовані показники спідометра, технічний стан автомобіля. Такий акт відсутній.

Свідок ОСОБА_7 працівник ТОВ «Новомонтаж», в судовому засіданні показав, що він працює на підприємстві 15 років, йому відомо, що автомобілем керував виключно ОСОБА_1 на об`єкті будівництва, що розташований у м. Рівне. В м. Нововолинську Волинської області, де знаходиться ТОВ «Новомонтаж», він ОСОБА_1 , з яким за період роботи, перебував в ділових стосунках, ніколи не бачив. Ніхто з працівників товариства ніколи не користувався автомобілем GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, необхідно виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Положенням статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов власника майна про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов) відповідає способу захисту, визначеному у пункті 3 частини другої статті 16 ЦК України, припинення дії, яка порушує право. Цей спосіб захисту пов`язаний зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Однієї з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами спору договірних відносин.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 703/1191/20 (провадження № 61-19324 св 21), віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо;

(б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

З урахуванням специфіки речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 752/4033/16-ц, провадження № 61-13656 св 20, вказано, що «аналіз статті 387 ЦК України свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника:

(а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Належним відповідачем у віндикаційному позові є володіючий невласник».

Отже, право власності дійсно є непорушним, але для застосування віндикації принципове значення, крім підтвердження такого права власності, має і встановлення особи, яка протиправно, тобто без будь-яких правових підстав, фактично володіє витребуваною річчю, бо саме вона має відповідати за позовом, виконувати рішення суду в разі його задоволення, й нести негативні наслідки порушення прав позивача.

Натомість судом встановлено, що права позивача не були порушені, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідача, а також те, що транспортний засіб вибув із володіння позивача внаслідок неправомірних дій відповідача.

Також судом встановлено, що ТОВ «Новомонтаж» не користувався транспортним засобом, автомобіль перебував у одноособовому володінні власника ОСОБА_1 ..

Так, із постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 15 грудня 2020 року в місті Рівне керував спірним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 передав транспортний засіб ФОП ОСОБА_8 06 вересня 2021 року на евакуаторі для виконання ремонтних робіт. Однак позивач не забрав транспортний засіб після проведення ремонту двигуна. Автомобіль до теперішнього часу перебуває біля території СТО в місці загального доступу.

У постанові ВС від 20.12.2023 року у справі №340/768/22 зроблено висновок, що «договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку Договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) у майбутньому, а не про їх фактичне виконання».

Таким чином, сам договір оренди не підтверджує, що мала місце господарська операція. Сторони щомісячно мали б підписувати акти виконаних робіт/наданих послуг, на підставі яких виплачувалася б орендна плата. ТОВ «Новомонтаж» не зберігало транспортний засіб на території підприємства. Будь-які документи щодо списання паливно-мастильних матеріалів, чи актів про надання послуги, у відповідача, відсутні.

Договір оренди (найму) вказаного автомобіля від 11 грудня 2020 року, укладений між ТОВ «Новомонтаж» та ОСОБА_1 , припинив свою дію в день звільнення ОСОБА_1 з роботи ТОВ «Новомонтаж» 06.09.2021.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, та у відповідності до наведених процесуальних норм стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених законодавством України підстав порушення прав позивача протиправними діями відповідача, а також те, що транспортний засіб вибув із володіння позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, оскільки були предметом розгляду судом першої інстанції, у рішенні суду їм надано вірну правову оцінку.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Апеляційний суд залишає рішення без змін, тому відповідно до наведених положень ЦПК України, відшкодовує витрати відповідача на професійну правову допомогу.

Разом з тим, враховуючи складність справи, час, затрачений представником відповідача під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що розмір гонорару, визначений представником відповідача, є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та є дещо завищеним

З урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, колегія суддів дійшла висновку, що слід стягнути 9000 гривень витрат за надання правової допомоги.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бунича Романа Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 16 вересня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомонтаж» 9000 (дев`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий

Судді :