Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5735/25
Провадження №: 2/332/3474/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сапунцова В.Д.,

при секретарі - Горбань Є.Г. ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області (адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164, ), третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна (юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Василівської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.03.1982 року її чоловік - ОСОБА_2 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить - 91.4 кв. м; житлова площа - 56.0 кв.м. Після придбання будинку, вся родина, у тому числі і позивач була зареєстрована у вищевказаному будинку. 02.04.2022 родина позивача змушена була виїхати з с Кам`янське через постійні обстріли до АДРЕСА_3 , де отримала статус ВПО та проживала на постійній основі ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При звернені до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. позивач отримала постанову про відмову (спадкова справа поновлена № 149/2025) де зазначено, що: спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 ; раніше заводилась спадкова справа № 209/2005; реєстраційні відомості про право власності на житловий будинок відсутні у Державному реєстрі прав/архівній складовій; архіви БТІ за місцезнаходженням майна не вивезені з тимчасово окупованої території, доступ до паперових носіїв відсутній; на земельну ділянку існує державний акт серії ЗП-К-02-002547 (для присадибного користування), однак кадастровий номер не присвоєний і виготовити технічну документацію нині неможливо. У зв`язку з наведеним видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Ці обставини свідчать про об`єктивну перешкоду для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2025 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справу у її відсутності, без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Від третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності. Також нотаріусом суду надано копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Каменською с/радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №48.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №09.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.1982 року, посвідчений секретарем Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Свинаренко О.М., та зареєстрований в реєстрі №20.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-К-02-002547, виданого Кам`янською сільською радою від 30.08.1995 року №50, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,217 га для присадибного користування, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2547.

Інші спадкоємці: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка змінила прізвище після укладення шлюбу на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 . Виданим Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 03, та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданим Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 03 змінила прізвище після укладення шлюбу на « ОСОБА_6 » відмовились від спадщини, про що в матеріалах спадкової справи №149/2025 міститься заява про підтвердження відмови від спадщини від 30.09.2025 року.

На дату смерті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_2 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІV.

У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом, яка разом проживала та була зареєстрована із спадкодавцем у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину після померлого « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_2 - чоловіка, згідно з п.1., п.2 ч.І ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном.

До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини.

Піклування та утримання ОСОБА_1 цього спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».

Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року».

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємців за заповітом немає.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

В постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10.10.2025 №607/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина після померлого чоловіка - ОСОБА_2 . Спадкова справа 209/2005 у Василівській районній державній нотаріальній конторі Запорізької області. Поновлена спадкова справа № 149/2025 заведена 29 вересня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С.

Згідно ст.ст. 1269 і 1270 Цивільного кодексу України спадкоємиця - ОСОБА_1 , прийняла спадщину після померлого чоловіка - ОСОБА_2 спільним проживанням.

Спадкове майно, на яке гр.. ОСОБА_1 бажає отримати свідоцтво про право на спадщину, за її заявою складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю і спадщина щодо яких не була оформлена.

Відповідно до п.п.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на майн, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після надання документів, які підтверджують право власності та підтвердження про проведення реєстрації в Бюро технічної інвентаризації, Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інформація про реєстрацію права власності в електронних реєстрах на зазначений житловий будинок відсутня. У зв`язку з тим, що місцезнаходження житлового будинку - тимчасово окупована територія і архіви БТІ не вивезені з цієї зони, інвентаризаційну довідку або копії документів на підтвердження прав та власника отримати не можливо. На На земельну ділянку виданий державний акт ЗП-К-02-002547 за цільовим призначенням: для присадибного користування, впорядкування якої не проведено, кадастровий номер не присвоєний. Виготовити технічну документацію і присвоїти кадастровий номер на тимчасово окупованій території не має можливості.

У зв`язку з тим, що спадкоємець не має можливості надати документи, які підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку на ім`я померлого, свідоцтво про право на спадщину видати не вбачається можливим.

Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки

спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та

обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися

внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

За таких обставин, через неможливістю підтвердити державну реєстрацію документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, що пов`язано з окупацією м. Василівка Запорізької області на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може.

На підставі вищенаведеного, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, надану для присадибного користування згідно з державним актом серії ЗП-К-02-002547, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя: В.Д. Сапунцов