Справа № 626/2206/25
Провадження № 2/626/848/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2025 року м.Берестин Берестинський районний суд Харківської області

у складі: головуючого-судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Матюхової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він сплачує на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 13 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 13 вересня 2019 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Після цього, позивач 28.06.2024 року одружився з ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_6 . ОСОБА_5 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Таким чином на теперішній час на утриманні ОСОБА_1 перебувають троє дітей та дружина, що значно змінює йогосімейний та матеріальний стан.

З цих підстав ОСОБА_1 просить змінити розмір стягуваних з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на двох дітей з 1/3 частини до 1/4 частини його заробітку ( доходу), але не менші 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

04.08.2025 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Пілігрімом П.О. до суду подано відзив, згідно якого він просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що позов є необгрунтованим, адже позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які в силу ст.192 СК України є підставами для зменшення розміру аліментів. Зазначив, що, позивачем не надано до суду доказів того, що в нього погіршився матеріальний стан. Звертає увагу суду на те, що сторонами в період шлюбу було придбано будинок за адресою АДРЕСА_1 , який після розірвання шлюбу залишився у користуванні позивача.

Учасники справи за їх належним викликом в судове засідання не з`явились. В своєму позові ОСОБА_1 клопотав про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача ОСОБА_7 направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Вивчивши доводи, викладені у позовній заяві та відзиві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

За судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області №626/2086/19 від 13.09.2019 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на корисить ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

28.06.2024 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серія НОМЕР_1 . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, містять відомості, які мають значення щодо заявленого цивільного спору.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батькаі (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року№ 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки на його утриманні перебуває малолітній син, який народився у іншому шлюбі, та дружина в декретній відпустці.

Так, судом належно враховується правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 року в справі №686/22677/23 стосовно того, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

При цьому, суд визнає необгрунтованими посилання сторони позивача на обов`язок також надавти утримання власній дружині з підстав її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічого віку, оскільки цивільна відповідальість щодо надання такого утриманя батьком дитини відповідно до положень ч.4 ст.84 СК України заздалегідь застережено умовою, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що не є безсумнівним у даному випадку за наявності обов`язку надання позивачем утримання двом неповнолітнім дітям, виконання власне якого законом передбачено безумовно.

Задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів у зв`язку із зазначеними обставинами без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не є безумовною підставою для зміни аліментів, стягуваних за судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 13 вересня 2019 року .

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23, від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23, від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22.

Інших доказів зміни майнового стану ОСОБА_1 , які виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів, матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану чи стану здоров`я, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів.

Оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та не знайшли своє підтвердження, позов є та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.180, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,141,263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду суд шляхом подачі в 30 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя І.Г.Рибальченко