УХВАЛА

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 292/435/25

провадження № 61-14752ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» на рішення Пулинського районного суду Житомирської області

від 12 травня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду

від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Святівське агро», про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» (далі - ПП «Новозаводські аграрні інвестиції»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Святівське агро» (діла - ТОВ «Святівське агро»), відповідно до якого просив розірвати договір оренди землі від 27 травня 2008 року та додаткові угоди до нього від 04 травня 2018 року та 08 вересня 2020 року, укладені з відповідачем щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0144, площею 1,7520 га, :01:000:0154,

площею 0,7599 га.

Рішенням Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року, позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 27 травня 2008 року та додаткові угоди до нього від 04 травня 2018 року, від 08 вересня 2020 року, укладені з

ПП «Новозаводські аграрні інвестиції»щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0144, площею 1,7250 га, :01:000:0154, площею 0,7599 га. Стягнуто з ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

24 листопада 2025 року через підсистему Електронний суд ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» подало касаційну скаргу на рішення Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року (повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року) у справі № 292/435/25.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Таким чином для цілей ЦПК України тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році складає 90 840 грн (із розрахунку 3 028 грн х 30, де 3 028 грн - прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

За змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

У розглядуваній справі заявлено вимоги про розірвання договору оренди землі від 27 травня 2008 року та додаткових угод до нього від 04 травня

2018 року та 08 вересня 2020 року. При цьому судами встановлено, що відповідно до пунктів 9 та 11 договору від 27 травня 2008 року орендна плата становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік і на дату укладення договору складала 477,60 грн. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі (продукцією, вирощеною орендарем). У випадку, якщо орендна плата вноситься в натуральній формі, ціна продукції встановлюється на рівні ціни, за якою орендар продає аналогічну продукцію третім особам. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року.

04 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» було укладено додаткову угоду до договору оренди, згідно якої сторони узгодили внесення змін до договору оренди, зокрема: викладено пункти 2, 8, 9, 10, 12, 14 договорів в наступній редакції: «2. В оренду передаються земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0144 (площею 1,75 га.), :01:000:0154 (площею 0,7599 га)». «8 Договір оренди укладено строком на 17 років». «9. Орендна плата за кожен рік користування земельною ділянкою складає по 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на 2016 рік складає 27 054 грн, 6 428 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, та на дату підписання цього договору становить 1 893,78 грн,

450,03 грн». «12. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п.8 цього договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами».

Відповідно до додаткових угод від 08 вересня 2020 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, сторони узгодили внесення змін до договору оренди про таке: «У зв`язку зі смертю первісного Орендодавця - ОСОБА_2 , здійснити його заміну на нового Орендодавця -

ОСОБА_1 ». Пункти 8, 9, 10, 12, 14 договору викладено в новій редакції: «2. В оренду передаються земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0144 площею 1,7520 га.), :01:000:015

(площею 0,7599 га.), у тому числі, пасовища 0,7599 га.». «8 Договір оренди укладено строком на 17 років». «9. Орендна плата за кожен рік користування земельними ділянками складає 2 810,42 грн, 342,71 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. З орендної плати вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України».

«12. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п. 8 цього договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами».

З огляду на викладене, у розглядуваній справі ціна позову, обчислена за правилами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України, не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році.

Отже справа № 292/435/25 є малозначною в силу вимог закону.

Крім того про належність цієї справи до категорії малозначних вказував і суд першої інстанції в ухвалі від 22 квітня 2025 року про відкриття провадження.

Оскільки справа № 292/435/25 є малозначною в силу закону, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник посилається на наявність випадків, передбачених підпунктами а), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має для відповідача виняткове значення, а крім того суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних.

Водночас колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявником не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Колегією суддів не встановлено, а заявником не доведено, що справа має для ПП «Новозаводські аграрні інвестиції» виняткове значення.

Розглядувана справа належить до категорії малозначних в силу закону (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), на що правильно звернув увагу суд першої інстанції.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Новозаводські аграрні інвестиції» на рішення Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 292/435/25.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников