ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/3833/14-ц

провадження № 22-ц/4809/953/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКК Фінанс», інтереси якого представляє адвокат Ковалевський Р.В.;

відповідач: ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Багірян Е.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Багірян Еміль Борикович на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2025 року, у складі головуючого судді Іванової Н.Ю. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКК Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5889599 від 18 грудня 2007 року.

Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 499 700 грн, за умовами кредитного договору відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Позивач зазначав, що банк належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 38180227.

Вважав, що діями відповідача порушені законні права позивача, які підлягають захисту в суді.

Зазначав, що сума нарахованих та несплачених процентів за кредитним договором за користування кредитом станом на 22 квітня 2014 року складає 26 920,46 грн.

Позивач направляв 13 лютого 2014 року відповідачу рекомендованим листом на адресу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.

Проте, вимога відповідачем отримана не була, повернулась до відділення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Таким чином, позивач належно повідомив відповідача про необхідність дострокового повернення кредиту в повному об`ємі і сплати нарахованих процентів за користування кредитом та вважає відповідача повідомленим з 20 лютого 2014 року.

Зазначав, що відповідач вимогу не виконав, прострочену заборгованість не погасив. Передбачений у направленій вимозі 30-денний строк на виконання відповідачем вимоги банку достроково повернути кредит в повному об`ємі разом з нарахованими процентами та пенею за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором або усунути порушення умов кредитного договору закінчився відповідно 23 березня 2014 року.

В порушення умов договору вимоги позивача не були виконані відповідачем у вказаний строк, у зв`язку з чим, починаючи з 24 березня 2014 року, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед банком за основною сумою кредиту в повному обсязі. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22 квітня 2014 року складає 420 253,02 грн.

Загальна сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, станом на 22 квітня 2014 року складає 6 709,07 грн , з яких: сума пені за порушення строків сплати за сумою кредиту 5 535,16 грн, сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом 1 173,91 грн.

Згідно п. 5.5 кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п. п. 4.3.2 4.3.6 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту, а тому позивачем був нарахований штраф за порушення обов`язків, встановлених п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору у розмірі - 4 997,00 грн .

Непогашена заборгованість за сумою штрафу за невиконання умов страхування предметів застави згідно кредитного договору станом на 22 квітня 2014 року склала 71 390,00 грн.

Таким чином, станом на 22 квітня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним та штрафів за порушення умов кредитного договору становить 530 269,55 грн, яких: заборгованість за сумою кредиту 420 253,02 грн , заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом 26 920,46 грн , сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором складає 6 709,07 грн , сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, складає 4 997 грн, сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування складає 71 390,00 грн.

Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКК Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 5889599 від 18 грудня 2007 року у загальному розмірі 447 173,48 грн та 3 654,00 судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції у рішенні не надав правової оцінки доводам представника відповідача, та не надав правової оцінки діям позивача щодо його перешкоджання встановленню обставин про наявність або відсутність заборгованості по кредиту, а саме у перешкоджанні проведення експертизи у цій справі, шляхом не надання необхідних документів для її проведення.

Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості у нього.

Крім того, посилається на те, що до участі у розгляді цієї справи не було залучено співвідповідача, а саме ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною відповідача.

Зазначає, що з ОСОБА_2 як з іпотекодавцем був укладений договір іпотеки, але вона не була залучена до участі у цій справі в якості співвідповідача, а це впливає на її права та обов?язки як власника нерухомого майна переданого в іпотеку.

Тому вважає, що суд першої інстанції розглянув справу неповно та не об?єктивно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Посилається на те, що позивачем були надані суду належні та допустимі докази у справі, що підтверджують наявність заборгованості відповідача перед банком.

Крім того посилається на те, що позивач звернувся із цим позовом до належного відповідача, а саме до ОСОБА_1 , оскільки саме він є позичальником за кредитним договором і має заборгованість перед кредитором.

З приводу експертизи представник позивача послався на те, що вона призначається лише за дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору та норм цивільного законодавства, належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 447 173,48 грн , яка і підлягає стягненню з відповідача.

Суд вказав, що розмір заборгованості не спростований відповідачем належними та беззаперечними доказами, а також ОСОБА_1 не надано суду доказу належного виконання ним умов зобов`язання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредиту.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ««Перший Український Міжнародний банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5889599 (том 1 а.с. 11-17).

Згідно умов вказаного кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 499 700,00 грн.

Зазначеним договором визначено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для використання на розсуд позичальника, відповідно до чинного законодавства України.

Проценти за користування кредитом: процентна ставка за користування кредитом становить 14,99% процентів річних. Проценти сплачуються позичальником в порядку і на умовах, визначених цим договором (п. 1.3).

Строк кредиту: кредит надається позичальникові строком до 18 грудня 2022 року.

Позичальник був зобов?язаний в період до 18 грудня 2022 року здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором (п. 1.4).

Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є іпотека об`єкту нерухомості, який належить позичальнику на праві власності, та/або інше забезпечення за домовленістю сторін та/або в силу закону, у тому числі забезпечення у формі поруки чи майнової поруки, яке надається банку відповідно до договорів, укладення яких передбачено цим договором (п. 1.5).

Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що кредит надається позичальникові лише після того, коли будуть виконані всі перелічені нижче умови: укладення з банком наступних договорів в забезпечення виконання зобов`язань позичальника а цим договором: іпотечний договір наступного нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер: 21135664, загальна площа 77,25 кв.м., відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 листопада 2007 року № 16771988, виданого ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації». Предмет іпотеки складається з зала кафе 27,95 кв.м., кухня 4,07 кв.м., коридор 5,77 кв.м., торгівельний зал 18,06 кв.м., коридор 8,7 кв.м., підсобне 5,2 кв.м., кабінет 7,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1.4 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення зобов`язань з повернення кредиту, нарахування процентів на заборгованість за основною сумою кредиту, ке не було своєчасно повернуто позичальником відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку № 1 до договору, здійснюється щоденно на суму такої заборгованості за ставкою 14,99%, виходячи з 360 днів у році.

Банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту відповідно до п. 3.5.8 договору.

Згідно п. 4.3.5, п.5.5 договору, при отриманні від банку вимоги про дострокове повернення кредиту позичальник зобов`язується повернути кредит в повному обсязі достроково разом із розрахованими процентами за користування кредитом і штрафними санкціями (якщо такі будуть мати місце) в порядку і строки, передбачені договором. За кожний випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 цього договору, позичальник зобов`язаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.

Банк зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредитні кошти у повному розмірі, що сторонами не заперечувалось.

11 жовтня 2017 року між банком та відповідачем укладалась додаткова угода № 5700361/5889599/1.

Зазначеною угодою банк та позичальник визнали, що сума заборгованості позичальника перед банком на дату підписання цієї угоди 11 жовтня 2017 року становить за кредитним договором № 5889599 від 18 грудня 2007 року 665 039,52 грн , в тому числі: 420 253,02 грн заборгованість за кредитом, 244 786,50 грн. заборгованість за процентами.

Однак, ОСОБА_1 умови зобов`язання не виконує.

13 лютого 2014 року банк на адресу позичальника рекомендованим листом направив досудову вимогу від 10 лютого 2014 року про дострокове повернення зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

Звернувшись до суду із цим позовом банк зазначав, що заборгованість відповідача з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним та штрафів за порушення умов кредитного договору становить 530 269,55 грн , яких: заборгованість за сумою кредиту 420 253,02 грн , заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом 26 920,46 грн, сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором складає 6 709,07 грн , сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, складає 4 997,00 грн, сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків щодо поновлення дії договорів страхування складає 71 390,00 грн.

29 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІКК Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 5700361/1, відповідно до якого товариству передано всі права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 5889599 від 18 грудня 2007 року з усіма додатковими угодами до нього.

Звернувшись із позовом позивач вказував на борг відповідача станом на 04 вересня 2024 року становить 447 173,48 грн , що складається із: 420 253,02 грн сума заборгованості за кредитом, 26 920,00 грн відсотки за користування кредитом.

Також позивач звернувшись із цим позовом просив про стягнення з відповідачів штрафів, проте ухвалою суду за заявою позивача в цій частині провадження було закрито.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості.

Судом апеляційної інстанції були досліджені меморіальний ордер №381802827 від 18.12.2007 про перерахунок коштів з позичкового рахунку (том 1 а.с. 18), виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 18.12.2007 по 08.10.2014 власник рахунку ОСОБА_1 (том 1 а. с. 93-103), довідка про стан та історію заборгованості за кредитним договором №5889599 від 18.12.2007 (том 1 а.с. 96), розрахунок заборгованості ОСОБА_1 (том 1 a.c. 206- 207); виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №5889599 (том 1 а.с. 208-245), виписка з особового рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 06.08.2019 (том 2 а.c. 220); довідка про розмір заборгованості ОСОБА_1 (том 2 а.с. 221); довідка про заборгованість за кредитним договором №5889599 від 18.12.2007 (том 3 а.с. 17); розрахунок заборгованості за кредитним договором №585999 від 18.12.2007 станом на 04.09.2024 (том 3 а.с. 208 -209).

Надані позивачем виписки про рух коштів є первинним бухгалтерськими документами на підставі яких можливо встановити факт видачі, погашення та залишку заборгованості по кредиту, а тому в сукупності надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів докази є належними та допустимими, що підтверджують наявність кредитної заборгованості у відповідача.

Відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що позивач перешкоджав проведенню експертизи у цій справі, шляхом не надання необхідних документів для її проведення, а суд всупереч цьому задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що зазначене твердження упередженим, оскільки банком надана документація у справі, яка була в наявності і є достатньою для підтвердження позовних вимог.

Крім того, відповідач послався на те, що до участі у розгляді цієї справи не було залучено співвідповідача, а саме ОСОБА_2 ..

Вважає, що рішення у цій справі впливає на права та обов?язки ОСОБА_2 , як власника нерухомого майна переданого в іпотеку.

Проте, за правилами ЦПК України саме позивачу надається право установлювати коло і статус учасників спору.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, щ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, ст. 526 ЦК.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

До вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Багірян Еміль Борикович залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний