Справа № 283/2337/25
провадження №2/283/1266/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

11 грудня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ житлового будинку в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

05.09.2025 представник позивача адвокат Фещенко Роман Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії Ам №1151843 від 04.09.2025 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про поділ житлового будинку в натурі, в обґрунтування якого в що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2009, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківською Л.В., належить на праві власності 48/100 (сорок вісім сотих) часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_1 .

Інша частка 52/100 (п?ятдесят дві сотих) часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_1 належали ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори від 16.08.1990 року, запис в реєстрі №2563.

Згідно інформації, отриманої від Малинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачу відомо, що після її смерті спадщину прийняв онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає по АДРЕСА_1 .

Про прийняття спадщини ОСОБА_4 подав заяву до Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області, що знаходиться за адресою: вул. Неманихіна, 3, м. Малин, Коростенський р-н, Житомирська область, 11602.

Таким чином на момент звернення з цим позовом до суду, ОСОБА_4 являється фактичним володільцем 52/100 (п?ятдесят двох сотих) часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, позивачу невідомо чи оформив ОСОБА_4 успадковане майно на себе та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом.

Житловий будинок має житлову площу 35,5 кв.м., загальну площу - 105,5 кв.м. і на експлікації позначений літерою «А». До будинку примикають надвірні будівлі: шлакові сараї під літерами «Б», «В», «Д», цегляний сарай під літерою «Г»; цегляний туалет - «В1», дерев?яний туалет - «B2», шлаковий сарай під літерою «Ж», бетонний погріб - «П», дерев?яно-металева огорожа - «Г1-4», залізо-бетонна криниця - «К».

Фактичний поділ житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_1 на частки 48/100 (сорок вісім сотих) та 52/100 (п?ятдесят дві сотих) відбувся за довго до того як позивач набула право власності на 48/100 (сорок вісім сотих) його часток. Житловий будинок має два ізольовані виходи та фактично вже розподілений між позивачем та відповідачем згідно належних їм часток.

Крім того частина земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, площею 947м, була передана у приватну власність ОСОБА_3 . Підтвердженням цьому є Рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 20.01.2000 року №7, а також державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га серії ЯМ №544111, виданий на підставі рішення Малинської міської ради від 30.12.2011 року 18 сесії 6 скликання. Цій земельній ділянці присвоєний кадастровий номер №:01:003:0419 цільове призначення - 02.01, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер.

На даний час до складу належної позивачу частки, яка становить 48/100 часток входять: І - сіні 5,4 кв.м., II - сіні 7,8 кв.м., 1-1 - кухню 14,9 кв.м., 1-2 - кімнату 17,9 кв.м.; Б, В - шлакові сараї, П - погріб бетонний, В1 - цегляний туалет, К - з/бетонна криниця.

До складу частки 52/100, яка фактично належить ОСОБА_4 входять: 2-1 - коридор 7,2 кв.м., 2-2 - кухня 9,9 кв.м., 2-3 - кімната 15,4 кв.м., 2-4 - кімната 17,6 кв.м., 2-5 - кімната 9,4 кв.м. Д - шлаковий сарай, Г - цегельний сарай, Ж- шлаковий сарай, В2 - дерев`яний туалет.

Приймаючи до уваги обставини щодо володіння частками у співвідношенні 48/100 (належать - ОСОБА_5 ), а 52/100 (фактично належать - ОСОБА_2 ) та керуючись наведеними нормами Цивільного кодексу України, 17 березня 2025 року позивач звернулась до ОСОБА_4 з пропозицією за обопільним погодженням поділити в натурі житловий будинок з відповідними господарськими будівлями АДРЕСА_1 наступним чином:

???до складу належної позивачу частки, яка становить 48/100 часток увійдуть: І - сіні 5,4 кв.м., ІІ - сіні 7,8 кв.м., 1-1 - кухню 14,9 кв.м., 1-2 - кімнату 17,9 кв.м.; Б, В - шлакові сараї, П - погріб бетонний, В1 - цегляний туалет, К - 3/бетонна криниця;

???до складу частки 52/100, яка фактично належить ОСОБА_2 увійдуть: 2-1 - коридор 7,2 кв.м., 2-2 - кухня 9,9 кв.м., 2-3 - кімната 15,4 кв.м., 2-4 - кімната 17,6 кв.м., 2-5 кімната 9,4 кв.м. Д - шлаковий сарай, Г - цегельний сарай, Ж- шлаковий сарай, В2 - дерев`яний туалет.

Приміщення, якими позивач та відповідач користуються є фактично ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструкції елементів будинку та інженерні системи загального користування, що не потребує отримання дозвільних документів, і відповідає фактичному порядку користування приміщеннями житлового будинку.

Наведену пропозицію позивач виклала у заяві, яку поштовим відправленням надіслала на адресу проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . У заяві позивач запропонувала наведений вище варіант поділу названого житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, викласти у формі договору про поділ нерухомого майна та посвідчити у нотаріуса.

Проте ОСОБА_2 не отримав у поштовому відділенні заяву позивача з вказаною пропозицією у зв?язку з чим, позивач розцінює таку його поведінку як ухилення здійснити за обопільним погодженням поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим на теперішній час позивач та відповідач самостійно користуються та володіють належними їм частками у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Спільних приміщень із відповідачем не мають, однак належність ОСОБА_6 та ОСОБА_4 майна на праві спільної часткової власності не дає можливості позивачу вільно розпоряджатися ним, оскільки потрібно враховувати думку іншого співвласника (відповідача).

Вимогами позову ОСОБА_1 просить суд поділити житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до часток у праві спільної часткової власності та виділити їй в натурі в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна : І - сіні 5,4 кв.м., ІІ - сіні 7,8 кв.м., 1-1 - кухню 14,9 кв.м., 1-2 - кімнату 17,9 кв.м.; Б, В - шлакові сараї, П - погріб бетонний, В1 - цегляний туалет, К - 3/бетонна криниця припинивши 48/100 її частки у праві спільної часткової власності цього житлового будинку; виділити ОСОБА_2 в натурі в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна: 2-1 - коридор 7,2 кв.м., 2-2 - кухня 9,9 кв.м., 2-3 - кімната 15,4 кв.м., 2-4 - кімната 17,6 кв.м., 2-5 кімната 9,4 кв.м. Д - шлаковий сарай, Г - цегельний сарай, Ж- шлаковий сарай, В2 - дерев`яний туалет припинивши 52/100 його частки у праві спільної часткової власності цього житлового будинку; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн та 15000,00 витрат на правничу допомогу.

Явка та позиція сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, 08.12.2025 представник адвокат Фещенко Р.В., подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв, клопотань від нього не надходило.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.08.2012, зареєстрованим у реєстрі за №2-2009 та посвідченим державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 48/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 .

Інша частка будинку 52/100 належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.1990, реєстр №2563.

Відповідно до інформації Малинського відділу ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області від 13.06.2025 №191/29.9-54 (додаток 15), ОСОБА_3 , 1951 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачем зазначено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (що підтверджується інформацією з ДРРП та відповідями компетентних органів додатки 16, 17, 22). ОСОБА_4 подав відповідну заяву про прийняття спадщини до Малинської державної нотаріальної контори.

Відомості щодо оформлення ним правовстановлюючих документів на 52/100 частки будинку відсутні.

Згідно копії технічного паспорта, поверхових планів, експлікації та характеристик будівель, Житловий будинок має житлову площу 35,5 кв.м., загальну площу - 105,5 кв.м. і на експлікації позначений літерою «А». До будинку примикають надвірні будівлі: шлакові сараї під літерами «Б», «В», «Д», цегляний сарай під літерою «Г»; цегляний туалет - «В1», дерев?яний туалет - «B2», шлаковий сарай під літерою «Ж», бетонний погріб - «П», дерев?яно-металева огорожа - «Г1-4», залізо-бетонна криниця - «К».

Із доданих до позову документів встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,1000 га, на якій розташовано житловий будинок та господарські споруди, належала ОСОБА_3 на підставі державного акта серії ЯМ №544111, виданого на виконання Рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 20.01.2000 №7 та Рішення 18-ї сесії Малинської міської ради від 30.12.2011.

З наданих технічних матеріалів та планувальної документації убачається, що фактичний розподіл будинку та господарських споруд між співвласниками існував задовго до набуття позивачем частки у праві власності. Будинок має два окремі входи, житлові частини та господарські приміщення є ізольованими й не потребують додаткових будівельних робіт.

17.03.2025 позивач звернулась до ОСОБА_4 із письмовою пропозицією здійснити поділ будинку за взаємною згодою, направивши відповідну заяву поштовим відправленням, однак відповідач заяву не отримав, про що свідчить інформація з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо руху поштового відправлення №584. Позивач розцінила таку поведінку як ухилення від вирішення питання у добровільному порядку.

На вимогу суду надійшла копія спадкової справи 97/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з якої вбачається, що за законом спадщину отримав її онук ОСОБА_2 .

Судом також встановлено з доданих документів, що обидві сторони фактично користуються окремими частинами будинку, які повністю відповідають часткам 48/100 та 52/100, і спільних приміщень між ними немає.

Вимоги позивача зводяться до здійснення поділу будинку в натурі шляхом виділення їй та відповідачу окремих приміщень і господарських будівель відповідно до їх часток, припинення права спільної часткової власності та стягнення з відповідача судового збору й витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та застосовані норми права.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Верховний Суд у Постанові від 03 квітня 2013 року висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Частки у домоволодінні, які бажають виділити позивачі можна виділити в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна, без порушення цільового призначення, не порушуючи при цьому прав і законних інтересів інших співвласників, адже частини будинку, якими користуються позивачі мають окремий вхід та використовуються незалежно від інших співвласників.

Судом встановлено, що існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка перебуває у їхньому індивідуальному користуванні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в повному обсязі у сумі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що 15.11.2024 року між позивачем та адвокатом Фещенком Романом Володимировичем укладено договір про надання правничої допомоги. Предметом вказаного договору є надання наступних юридичних послуг: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у суді.

Згідно з детальним описом робіт від 03.12.2025, адвокат надав послуги на суму 15000 грн.

При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Надання усної та письмової консультацій, аналіз документів та судової практики охоплюється послугою складення позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеними як окремий вид роботи, виконаної особою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та виконаних робіт, обсягом наданих особою послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 15 000 грн, які слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,23,76,81,258,265,273, 280, 289 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі - задовольнити.

Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до часток у праві спільної часткової власності та виділити:

ОСОБА_1 в натурі в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна:

І - сіні 5,4 кв.м., ІІ - сіні 7,8 кв.м., 1-1 - кухню 14,9 кв.м., 1-2 - кімнату 17,9 кв.м.; Б, В - шлакові сараї, П - погріб бетонний, В1 - цегляний туалет;

припинивши 48/100 її частки у праві спільної часткової власності цього житлового будинку;

ОСОБА_2 в натурі в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна:

2-1 - коридор 7,2 кв.м., 2-2 - кухня 9,9 кв.м., 2-3 - кімната 15,4 кв.м., 2-4 - кімната 17,6 кв.м., 2-5 кімната 9,4 кв.м. Д - шлаковий сарай, Г - цегельний сарай, Ж- шлаковий сарай, В2 - дерев`яний туалет, К - 3/бетонна криниця;

припинивши 52/100 його частки у праві спільної часткової власності цього житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн та 15000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 .

Суддя