н/п 2/490/5281/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.

секретаря - Романовій К.Т.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину - поділ спільного сумісного майна подружжя дійсним, третя особа - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, наступного змісту

«Позовна вимога: Визнати угоду про поділ майна подружжя дійсним.

Обставини на обґрунтування позову: З відповідачкою я перебував у шлюбі, який було розірвано у 2021 році. Під час шлюбу ми придбали земельну ділянку та побудували житловий будинок, який у 2007 році продали за 2000 тис. доларів США. Кошти ми поділили по 100 тис. доларів та надали один одному розписки про те, що ми поділили майно.

За свої 100 тис. доларів від продажу житлового будинку та земельної ділянки, я придбав на своє ім`я земельну ділянку та побудував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2015 року я передав вказане нерухоме майно як статутний вклад до ТОВ «Анттей», а останній подарував нерухоме майно нашому онуку.

Постановою Миколаївського апеляційного суду відповідачці присуджено по % земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням від 13.03.2023 р. Центрального районного суду м. Миколаєва, яке було скасовано Апеляційним судом.

Підстави для відмови у задоволені позову позивачки я вважаю були вказані судом правильно та обґрунтовано.

Підтверджую, що мною не подано іншого позову з тим самим предметом та на тих самих підставах.».

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2025 року дану заяву передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Разом з тим, 04.06.2025 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з аналогічною позовною заявою, наступного змісту:

«Позовна вимога: Визнати угоду про поділ майна подружжя дійсним.

Обставини на обґрунтування позову: З відповідачкою я знаходився у законному шлюбі, від якого ми маємо дитину ОСОБА_4 . Шлюб розірваний у 2018 році.

У 2008 р. я придбав земельну ділянку та побудував житловий будинок, який продали за 200 000 доларів США. Гроші розділили по 100 000 кожному та написали розписки що не маємо претензій один до одного.

Правове обґрунтування: Статті 202-220 ЦК України. Згідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилась щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилась від нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Підтверджую, що мною не подано іншого позову з тим самим предметом та на тих самих підставах.».

Вказана позовна заява 09.06.2025 року ухвалою судді Черенкової Н.П. залишена без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів та доказів сплати судового збору.

Ухвалою судді від 25.06.2025 року, в зв`язку з не усуненням позивачем недоліків, вказаних в ухвалі від 09.06.2025 року, дана позовна заява повернута ОСОБА_1 .

За такого, ОСОБА_1 вже було подано ідентичну по змісту позовну заяву, яка суддею Черенковою Н.П. залишена без руху та в подальшому повернута, в зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позовної заяви.

Таким чином, в межах даних правовідносин, сформовано певну позиція суду, щодо наявних обставин, які стосуються предмету позову.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України підстави для відводу (самовідводу) судді є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені,які породжують сумніви у безсторонності суддіта оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Підставою для відводу судді, є зокрема, наявність обставин, які б викликали у стороннього спостерігача сумнів в неупередженості судді.

Враховуючи, що суддею Черенковою Н.П. викладено правову позицію щодо заявлених ОСОБА_1 вимог позову,з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді,головуючий суддя вважає необхідним, заявити собі самовідвід з розгляду позовної заяви по справі 490/10202/25.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/10202/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину - поділ спільного сумісного майна подружжя дійсним, третя особа - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова