Справа № 174/1138/23
п/с № 2/174/354/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

представника відповідача - Григор`єва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк», А-Банк), звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.04.2021 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківський послуг в А-Банк з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті https:a-bank.com.ua/terms між ним та банком складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням усіх складових боргу, станом на 06.11.2023 становить 61 220,54 грн, яка складається з наступного: - 34 952,10 грн заборгованість за кредитом; - 26 268,44 грн заборгованість по відсоткам.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розглянуто клопотання позивача.

09.01.2024 ухвалено заочне рішення у справі.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнята до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Справу передано для автоматичного розподілу.

Протоколом автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Ілюшик І.А.

Ухвалою судді Вільногірського міського Дніпропетровської області від 15.05.2025 справу прийнято суддею до свого провадження, призначено до розгляду.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Григор`єва Д.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «Акцент-Банк» письмовий оригінал анкети заяви б/н від 19.04.2021 про приєднання ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Через підсистему «Електронний суд» 14.10.2025 від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду в якій вказано, що заяви б/н від 19.04.2021 підписана ОСОБА_1 в електронному вигляді, оригінал анкети існує в електронній формі, яка додана до позовної заяви.

08.12.2025 представник відповідача адвокат Григор`єв Д.В. через підсистему «Електронний суд» надав письмові пояснення в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення відсотків (процентів) за користування кредитом у звязку з тим, що сторона відповідача не визнає обставини того, що відповідач та позивач погоджували умови нарахування відсотків (процентів) за користування кредитом, а тому нарахована позивачем заборгованість за процентами стягненню з відповідача не підлягає, оскільки відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується копію військового квитка який знаходиться у матеріалах справи, тому на нього розповсюджуються гарантії передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Водночас, відповідачем не були підписані зазначені Умови та Правила, а паспорт споживчого кредиту якій підписаний начебто відповідачем електронним підписом, не є частиною договору, оскільки містить узагальнену та орієнтовну інформацію, а умови договору можуть відрізнятися від цієї інформації, крім того в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Григор`єв Д.В. в судове засідання з`явився, пояснив, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками, оскільки розмір відсотків в анкеті-заяві не вказано, крім того ОСОБА_1 є військовим.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Паспортом, Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» підписано позивачем в електронному вигляді (а.с. 9, 10).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від з 19.04.2021 укладеного між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 станом на 06.11.2023 становить 61 220,54 грн, яка складається з наступного: - 34 952,10 грн заборгованість за кредитом; - 26 268,44 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 7, 8).

Відповідно до довідки за лімітами кредитування кредитної картки ОСОБА_1 йому неодноразово змінювали кредитний ліміт (а.с. 17).

Представником позивача до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» та тарифи по картці «Зелена» (а.с. 18-26).

З виписки за договором вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами за період з 19.04.2021 до 06.11.2023 та йому видавались кредитні картки, строк дії останньої до жовтня 2027 року (а.с. 11-16).

До матеріалів справи долучена копія військового квитка ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 та довідки № 1/14/7-787, виданої 15.04.2025 військовою частиною, ОСОБА_1 з 20.11.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі по мобілізації (а.с. 63, 64).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобовязання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, предявляючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.04.2021, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, як невідємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, що надані позивачем на підтвердження позову, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обовязки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позову розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим А-Банк в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.04.2021) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг А-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про обговорення сторонами суми кредиту (тіла кредиту), доказів отримання такої суми, що конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі III «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобовязаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (ст. 13).

Також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження №61-22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження №61-7416св20) у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.

Отже, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обовязку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обовязку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20).

Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується в разі невиконання зобовязання щодо повернення кредиту, однак дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) до 01.07.2021.

На підставі наведеного вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими й достатніми доказами, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Умови, паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З приведеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що за весь період користування кредитною карткою, відповідачем сплачувались кошти за користування кредитом, але на думку суду це не свідчить про те, що процентна ставка була узгоджена сторонами, оскільки анкета-заява, а також інші матеріали справи не містить будь-яких належних доказів на підтвердження того факту, що позичальник був ознайомлений із умовами і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов Банку.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані банком докази по справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по даному договору у розмірі 34 952,10 грн станом на 06.11.2023.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 383,00 грн пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В іншій частині віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2021 станом на 06.11.2023 в сумі 34 952 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 10 коп.

У задоволенні позову в іншій частині -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 380,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Ілюшик