Провадження № 8/337/4/2025
ЄУН № 337/4695/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Роман Д.В.

представниці заявниці Юсубової Д.В.

представниці стягувача Слизовської М.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами

в с т а н о в и в:

Представниця ОСОБА_1 адвокат Юсубова Д.В. по системі «Електронний суд» звернулася до суду із заявою, вказавши у якості інших осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якій просить скасувати судовий наказ Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 16.09.2025 року у справі № 337/4695/25, та стягнути з ОСОБА_2 сплачену суму судового збору.

Узагальненими доводами заяви вказано, що 16.09.2025 року суд видав наказ у справі № 337/4695/25 та наказав: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2025 року і до повноліття дитини.

Як вбачається із відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної Державної Прикордонної Служби України Євгенія Власова, яка отримана 27.10.2025 року засобами електронної пошти, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 10.08.2024 року по 30.08.2025 рік, 21.08.2024 року в населеному пункту Рава-Руська перетнув державний кордон України, за напрямом «виїзд». Таким чином, відповідно до офіційної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 21.08.2024 року виїхав за межі України через пункт пропуску «Рава-Руська» та станом на теперішній час його повернення на територію України не зафіксовано. Отже, наведені обставини, підтверджені офіційною відповіддю Державної прикордонної служби України, свідчать про те, що на момент подання заяви про видачу судового наказу спільна дитина стягувача та боржника фактично не проживала із заявником (стягувачем). Ця інформація є істотною для правильного вирішення справи і має характер нововиявленої обставини, яка ставить під сумнів законність виданого судового наказу про стягнення аліментів.

На момент звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, спільна дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично перебувала за межами України та не проживала разом із заявником. Твердження стягувача, наведені у заяві про видачу судового наказу, щодо спільного проживання з дитиною та її перебування на його повному утриманні не відповідають дійсним обставинам справи.

Окрім того, ОСОБА_2 ще в лютому 2022 році перетнув державний кордон України, і до цього часу жодного разу не повертався. Хоча у своїй заяві, він наголошує на тому, що з червня 2022 року проживає разом із сином в м. Запоріжжя.

Вказує, що враховуючи те, що станом на час видачі судового наказу син стягувача та боржника за судовим наказом і по даний час перебуває за межами території України, що заявником ОСОБА_2 було приховано, що мало істотне значення для розгляду справи, вважаємо, що у ОСОБА_2 на момент звернення із заявою про видачу судового наказу не існувало право вимоги про стягнення аліментів. Вважає, що вказані обставини є нововиявленими для суду та є підставою для скасування судового наказу.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2025 року відкрито провадження по справі.

28.11.2025 року до суду від ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення у яких вказано, що він є сином сторін по справі. Саме на його утримання батьком ОСОБА_2 були стягнені аліменти з матері ОСОБА_1 судовим наказом, виданим 16.09.2025 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Хоче привернути увагу суду на ту обставину, що з 2019 року і по теперішній його батько працює в Європі за трудовим договором. У серпні 2024 року він сам виїхав з України до батька. Зараз отримує освіту за кордоном, мешкає разом з батьком і перебуває повністю на його утриманні. Його мати ОСОБА_1 залишилася мешкати в Україні. Грошові кошти на його утримання батьку не надає, матеріально не допомагає. Зараз він навчається, а тому не має можливості працювати і потребує матеріального утримання від батьків. Це стало підставою для звернення батька до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на його утримання з матері ОСОБА_1 . Зауважує, що скасування судового наказу від 16.09.2025 року про стягнення з матері аліментів на його утримання також зачепить і його інтереси, а тому, з огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 року по цивільній справі № 337/4695/25.

У судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_6 підтримала заяву з мотивів викладених у заяві та додатково пояснила, що місце проживання дитини і батька не спільне, а знаходиться в різних країнах, і дитина відвідує школу у Норвегії. Сама дитина не залучена до справи і її пояснення не можуть братися до уваги. Наразі мати не знає з ким проживає дитина, і хто її матеріально утримує, намагається з нею зв`язатися, але син не бажає спілкуватися з нею під впливом батька, і наразі вона не бере участі в утриманні дитини. Завниця мобілізована до лав ЗСУ. Також просила скасувати судовий наказ про стягнення із заявниці аліментів, і вказала, що дитині вже 17 років і при потребі вона сама може звернутися до суду із аліментними вимогами до одного із батьків.

Також у судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_6 відмовилась від клопотання про витребування від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України інформації стосовно перетинання ОСОБА_2 державного кордону України у період з 01.02.2022 року по 27.10.2025 року.

У судовому засіданні представниця стягувача ОСОБА_3 заперечувала проти заяви, пояснила, що стягувач працевлаштований за кордоном і у зв`язку з цим має дозвіл на проживання у Литві, але фактично здійснює перевезення до Данії і Норвегії. Він забрав дитину до себе, влаштував до школи у Норвегії де винаймає житло. Всі витрати по утриманню дитини несе батько, а мати не приймає участі у забезпеченні дитини, відмовилась від спілкування з сином.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представниць, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Встановлено, що судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2025 року і до повноліття дитини.

Матеріали судового наказу містять витяги з Реєстру Територіальної громади від 12.08.2025 року відповідно до яких ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за місцем проживання - АДРЕСА_2 .

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі № 334/6285/23 викладено висновок про те, що «тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин».

Згідно до відміток у наданій суду копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_2 виїхав з території України 18.01.2022 року.

Згідно до Дозволу на проживання НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , громадянин України з 24.04.2024 року має Дозвіл на тимчасове проживання у Литві до 24.04.2026 року.

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 10.08.2024 року по 30.08.2025 рік, перетнув кордон за напрямом «виїзд» 21.08.2024 року на пункті пропуску Рава-Руська.

Відповідно до довідки від 19.11.2025 року, Цим підтверджується, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учнем денної форми навчання у Бринеській середній школі, у класі 1АОМЕ - підготовчому класі для учнів із мовами меншин у 2025/2026 навчальному році(Норвегія).

Таким чином судом встановлено, що на час видання судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 року по справі № 337/4695/25, ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 мали одне і теж зареєстроване місце проживання в м. Запоріжжі, та перебували за кордоном України, про що документально з`ясовано після видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно положень ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як на нововиявлену обставину заявниця ОСОБА_1 посилається на те, що станом на час видачі судового наказу син стягувача та боржника за судовим наказом фактично перебував і по даний час перебуває за межами території України, та не проживав разом із стягувачем, що було приховано і у стягувача не існувало право вимоги про стягнення аліментів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц зазначено, що «нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо)».

Верховний Суд у постанові від 21.06.2023 року у справі № 645/5876/20 вказував, що «з урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими при поданні заяви про видачу судового наказу».

Заявниця боржниця ОСОБА_1 не довела наявність нововиявленої обставини, факту проживання сина разом з нею на час видачі судового наказу, що є істотним для розгляду заяви про видачу судового наказу і могло вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Представниця заявниці просить суд скасувати судовий наказ про стягнення із заявниці аліментів на утримання дитини за нововиявленими обставинами та стягнути з стягувача лише сплачену суму судового збору, що не відповідає положенню п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, і фактично мотивує це тим, що дитина сама вправі пред`явити аліментні вимоги до одного із батьків.

З огляду на зазначене, наведені у заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами, в розумінні ст. 423 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами, оскільки не спростовують факти, що були покладені в основу судового наказу та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому наказі, а також фактично зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішеннями у цій справі.

Також суд враховує те, що статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (справа Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведених обставини у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст. 89, 229, 260, 423-429, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а судовий наказ Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 року по справі № 337/4695/25 - залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 04.12.2025 року.

Суддя: І.Г.Кучерук