УХВАЛА

01 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 643/2553/21

провадження № 61-10355 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, за касаційною скаргоюАдвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2021 року Адвокатське об`єднання (далі - АО) «Гапоненко Роман і партнери» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму основного боргу в розмірі 30 750,00 грн та штраф за прострочення платежу в розмірі 30 750,00 грн.

2. Рішенням від 03 вересня 2021 року Московський районний суд м. Харкова позовні вимоги адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» - задовольнив частково.

3. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АО «Гапоненко Роман і партнери» суму основного боргу в розмірі 9 750,00 грн та штраф за прострочення платежу в розмірі 9 750,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

4. Ухвалою від 17 вересня 2021 року Московський районний суд м. Харкова відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

5. Відмовив АО «Гапоненко Роман і партнери» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

6. Постановою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу АО «Гапоненко Роман і партнери»залишено без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2021 року та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року- без змін.

7. Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

8. Додатковою постановою від 08 червня 2023 року Полтавський апеляційний суд задовольнив заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом АО «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій і ухвалив додаткову постанову.

9. Стягнув з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

10. У липні 2023 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АО «Гапоненко Роман і партнери»на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2023 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

11. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2023 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 643/2553/21 визначено ОСОБА_2 , судді, які входять до складу колегії: Яремко В. В., Ступак О. В.

12. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_2 (суддя-доповідач), Яремко В. В., Ступак О. В. ухвалою від 25 липня 2023 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із Московського районного суду м. Харкова.

13. Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2024 року на підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Фаловської І. М. призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 .

14. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2024 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 643/2553/21 визначений Пророк В. В. , судді, які входять до складу колегії: Литвиненко І. В., Петров Є. В.

15. Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2025 року на підставі службової записки судді Пророка В. В. призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

16. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2025 року суддею-доповідачем для розгляду справи № 643/2553/21 визначений Пророк В. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

17. Під час підготовки справи до розгляду з`ясовано, що касаційне провадження у цій справі відкрите Верховним Судом помилково та підлягає закриттю з огляду таке.

18. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

19. Також відповідно до положень статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

20. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

21. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

22. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

23. Зі змісту рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2021 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2021 року встановлено, що ціна позову складає 61 500,00 грн,що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 643/2553/21 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

24. Заявник оскаржує додаткову постанову, яка є складовою частиною судового рішення, ухваленого по суті спору.

25. Хоча касаційна скарга містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, в ухвалі про відкриття касаційного провадження Верховний Суд таких винятків не встановив.

26. Так заявник, обґрунтовуючи посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українизазначає, що додаткова постанова апеляційного суду суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду.

27. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені скаржником обґрунтування не дають достатніх підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, чи справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

28. Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

29. Тобто заявнику в касаційній скарзі необхідно обґрунтувати наявність актуальної правової проблеми, яка може бути вирішена за результатами касаційного перегляду справи.

30. Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зводяться виключно до його незгоди із оскаржуваним судовим рішенням і не містять належного обґрунтування наявності актуальної правової проблеми. Скаржником не зазначено про неоднакове застосування касаційним судом (згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України саме його висновки, викладені в постановах, повинні враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права) одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, що вказувало б на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики. Тому таке формальне посилання заявника на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не свідчить про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Також заявником не обґрунтовано наявності виключної правової проблеми, яка може бути вирішена в результаті перегляду ухвалених в цій справі судових рішень в касаційному порядку.

31. Крім того, заявник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки, беручи до уваги фінансову звітність АО «Гапоненко Роман і партнери» за 2022 рік, то прибуток відсутній, а в АО «Гапоненко Роман і партнери» наявний збиток. Стягнення 14 000,00 грн з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 є значною втратою для самого позивача.

32. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведена заявником обставина не дає достатніх підстав для висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки один лише фінансовий критерій не може бути визначальним для виняткового значення справи.

33. А відтак, Верховний Суд зауважує, визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

34. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

35. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

36. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

37. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

38. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

39. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

40. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

41. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

42. В Постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

43. Враховуючи наведене, оскільки АО «Гапоненко Роман і партнери» подало касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, а суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження не встановив винятків для такого касаційного оскарження, касаційне провадження було відкрите помилково, а відтак підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394, 396 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження у справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ Є. В. Петров