Справа № 355/698/24
Провадження № 2/355/43/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

представника позивача адвоката Реви І. О.

представника відповідача адвоката Григораш К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором інвестування у створення проекту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 01. 02. 2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про інвестування в створення проекту, відповідно до якого сторони зобов`язалися спільними силами забезпечити реалізацію Інвестиційного проекту, де Інвестор здійснює цільове фінансування Отримувача шляхом надання інвестицій, а Отримувач забезпечує використання інвестицій для створення Інвестиційного проекту та відповідає за його реалізацію.

Під Інвестиційним проектом сторони розуміють створення сонячної електростанца в умовах приватного домогосподарства, що на праві приватної власності належить Отримувачу та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.4 Договору визначено, що Інвестор зобов`язується забезпечити фінансування інвестиційної діяльності у відповідності до умов даного Договору, розмір інвестицій складає 798 000,00 грн.

Свої зобов`язания по інвестуванию проекту Інвестор виконав у повному обсязі, що підтверджується актом введения в експлуатацию об`єкта інвестицій від 01.09.2019 року.

07.05 2018 року між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір про купівлю - продаж електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства Споживача.

Починаючи з дня укладення вказаного договору та станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 отримала від ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» грошові кошти за продану електричну енергію у розмірі 888601,05 грн.

Пунктом 5. 3 Договору передбачено, що результати експлуатації Об`єкту в т.ч. винагорода, отримана від продажу електроенергії за зеленим тарифом, розподіляються між сторонами в наступному відношений: Інвестор отримує 90% результату від експлуатації Об`єкту, Отримувач отримує 10% від результату експлуатації Об' єкту.

Пунктом 5.4 Договору визначено шо Отримувач зобов`язаний перерахувати на користь Інвестора отримані від діяльності Об`єкта кошти протягом 3 (трьох) календарних днів від моменту їх надходження. Перерахунок здійснюється безготівковим шляхом на картковий рахунок Інвестора або готівкою.

Вказані вимоги Договору відповідач виконує не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед Інвестором у розмірі 799 740,945грн.

За весь час експлуатації об`єкту інвестування Отримувачем перераховано на рахунок інвестора лише 69 811,15грн., що є безумовним порушенням умов Договору та підставою для стягнення недоотриманих грошових коштів в судовому порядку.

У зв`язку з невиконанням умов Договору позивач просить застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочения 506 324,04 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 129 288 грн.

Всього просить стягнути з відповідача 1 365 541,84 грн. та судові витрати в розмірі 13 655,42 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити, вказала, що відповідач починаючи з 07. 05. 2018 року взагалі не сплачує позивачу вказані у договорі інвестиційні виплати, і на даний час від сплати боргу ухиляється.

Відповідач надала відзив на позов, у якому вказала, що вона є власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельний ділянці кадастровий номер :21:035.0001 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.12.2010 року.

За договором дарувания 1/2 частки житлового будинку від 06.07.2019 р. право власності на 1/2 частку такого будинку та земельної ділянки було відчуженонею у власність її дочки ОСОБА_3 , внаслідок чого з 06.07.2019 р. вона власником 1/2 частки вказаного нерухомого майна.

Дійсно між нею та позивачем було укладено договір про інвестування в створення проекту щодо створення сонячної електростанци в умовах приватного домогосподарства, що на праві приватної власності належав повністю в 2018 році, а з 06.07.2019 р. в частці 1/2 відповідачу та знаходиться та адресою: АДРЕСА_1

Ініціатором проекту був син позивача - ОСОБА_4 , що проживав спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з її дочкою ОСОБА_3 , які мають спільних дітей - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нарадження та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактично саме ОСОБА_7 та ОСОБА_3 здійснювали на момент ініціювания проекту користування вказаного будинку, тобто проживали разом сім`єю у наведеному будинку.

Під час запуску проекту сонячної електростанці в умовах приватного домогосподарства вбачалось, що всі доходи від такого проекту будуть використовуватись сином позивача ОСОБА_7 спільно з її дочкою ОСОБА_3 , що спільно проживали однією сім`єю без ресстраші шлюбу.

Зважаючи, що власником будинку та земельної ділянки була на момент створения проекту одноособово вона, відповідач, то проект підлягав запуску саме від її імені як власника домогосподарства, про що було досягнуто домовленості щодо укладання Договору про інвестування саме між нею та позивачем.

Протягом часу перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_4 і ОСОБА_3 весь дохід від використання проекту був переданий ОСОБА_4 , який здійснював його використання.

Крім того, 31. 10. 2020 року вона видала на користь ОСОБА_4 довіреність з правом представництва в будь-яких установах, підприємствах організаціях.

У вересні 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинили фактичні шлюбні відносини, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 03.09 2021 року був укладений договір між батьками про сплату аліментів, участь у вихованні та утриманні дітей, що був нотаріально посвідчений.

В подальшому усі переговори щодо перерахування грошових коштів за договором про інвестицію велись виключно між сином позивача та її дочкою ОСОБА_3 .

Вважає, що дійсний період, за який виникла заборгованість між нею та позивачем, вважається з 29. 07. 2023 року, і сума боргу становить 52 019,73 грн.

Вказує, що предметом спору с заборгованість за період з моменту укладення договору про інвестування від 07.05 2018 року по 31.03 2024 р., внаслідок чого платіж від 29.03.2024 р і наступні платежі не с предметом спору в рамках судової справи.

З урахуванням того, що позивачем 29.07 2023 р. було зазначено про те що заборгованість становила станом на 29.07 2023 р. в сумі 52 019.73 грн., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за період часу з 29.07.2023 р. по 31.03.2024 р. (в рамках предмета спору) складала 217 250.07 грн. (52 019,73 грн. + 165 230,34 грн.).

Згідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 28.06.2024 № по ( НОМЕР_1 ) карт/рахунку додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 11.04 2018 відповідачем було здійснено перерахувания на рахунок позивача наступних коштів в рахунок оплати за договором про інвестування 217 980 грн.

З урахуванням викладеного, поточна заборгованість відповідача за період часу з 29.07.2023 р. по 31.03.2024 р. (в рамках предмета спору) відсутня (217.980 - 217 250,07 = 729,93 грн. залишок за результатом погашення заборгованості, що є предметом спору).

Вважає, що позивачем не підтверджено ані період основної заборгованості, ані сума заборгованості, не надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження основної заборгованості в сумі 729 929.795 грн.

Відповідач визнає суму інфляційних витрат, які підлягають стягненню, в розмірі 3657,39 грн., 3% річних 3022, 45 грн., а всього 6679,84 грн., в іншій частині позову просить відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала викладені у відзиві обставини і просить їх врахувати при вирішенні спору, позовні вимоги визнала частково.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни юридичні особи України та іноземних держав, а також держави Інвестори суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних позичкових залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Учасниками інвестиційної діяльності можуть бути громадяни та юридичні особи України інших держав, які забезпечують реалізацію інвестицій як як виконана замовлень або на підставі доручення інвестора

Згідно з частиною 5 статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановления, зміну або припинення цивільних прав обов язків.

Судом встановлено, що 01. 02. 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про інвестування в створення проекту, відповідно до якого сторони зобов`язалися спільними силами забезпечити реалізацію Інвестиційного проекту, де Інвестор здійснює цільове фінансування Отримувача шляхом надания інвестицій, а Отримувач забезпечує використання інвестицій для створення Інвестиційного проекту та відповідає за його реалізацію.

Під Інвестиційним проектом сторони розуміють створення сонячної електростанції в умовах приватного домогосподарства, що на праві приватної власності належить Отримувачу та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.4 Договору визначено, що Інвестор зобов`язується забезпечити фінансування інвестиційної діяльності у відповідності до умов даного Договору, розмір інвестицій складає 798 000,00 грн.

Свої зобов`язания по інвестуванию проекту Інвестор виконав у повному обсязі, що підтверджується актом введения в експлуатацию об`єкта інвестицій від 01.09.2019 року.

07.05 2018 року між ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_2 було укладено договір про купівлю - продаж електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства Споживача.

Починаючи з дня укладення вказаного договору та станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 отримала від ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» грошові кошти за продану електричну енергію у розмірі 888 601,05 грн., що підтверджується Актами приймання-передавання товару (електричної енергії) за період з 28. 02. 2019 року по 31.03. 2024 року, дослідженими у судовому засіданні.

З відповіді ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» від 22. 11. 2024 року вбачаються роздруківки сформованих та надісланих ОСОБА_2 засобами електронного зв`язку Актів приймання передачі товару (електричної енергії) за Договором у кількості 59 одиниць, які не містять підпису сторін.

ТОВ повідомляє, що з огляду на значну кількість споживачів електричної енергії, що здійснюють купівлю продаж електричної енергії «за зеленим тарифом» приватним домогосподарством, щомісячне підписання актів приймання передавання товару (електричної енергії) за укладеними договорами здійснюється Товариством за зверненням споживача.

Судом не встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Товариства з заявою про щомісячний підпис вказаних актів, тому суд не приймає її твердження про недійсність чи підроблення цих актів, які є не підписаними сторонами по договору.

Судом встановлено, що пунктом 5. 3 Договору передбачено, що результати експлуатації Об`єкту в т.ч. винагорода, отримана від продажу електроенергії за зеленим тарифом, розподіляються між сторонами в наступному відношенні: Інвестор отримує 90% результату від експлуатації Об`єкту, Отримувач отримує 10% від результату експлуатації Об' єкту.

Згідно п. 5.4 Отримувач зобов`язаний перерахувати на користь Інвестора отримані від діяльності Об`єкта кошти протягом 3 (трьох) календарних днів від моменту їх надходження. Перерахунок здійснюється безготівковим шляхом на картковий рахунок Інвестора або готівкою.

Позивач зазначає, що вимоги Договору відповідач виконує не належним чином, за весь час експлуатації об`єкту інвестування ОСОБА_2 перераховано на рахунок ОСОБА_1 лише 69 811,15грн., що підтверджуються виписками, наданими ПриватБанком за період з 03. 06. 22 року по 04. 05. 2023 року.

Сума боргу відповідача перед позивачем підтверджуються розрахунком боргу за Договором про інвестування в створення проекту від 01. 02. 2018 року, з якого вбачається, що за період з липня 2018 року по березень 2024 року ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_1 в розмірі 799 740,96 грн.

Суд вважає суму боргу доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Докази, якими відповідач заперечувала проти позову, суд вважає такими, що не відносяться до даної цивільної справи, не спростовують обставин, на які посилається позивач, є неналежними, тому суд не бере їх до уваги.

Посилання відповідача на листування між невстановленими особами, що містяться у скріншотах, не відносяться до даної цивільної справи, отже не мають доказового значення, не доводять того, що заборгованість відповідача була погашена або її не існувало взагалі, взаємовідносини, які виникли між сином позивача і донькою відповідача, не мають значення для вирішення питання про порушення зобов`язання відповідачем.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника викования його обов`язку.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушениям зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання наступає відповідальність, передбачена ст. 625 ч. 2 ЦК України, згідно умов якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язания на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочения, а також 3% річних від простроченої суми.

Загальний розмір заборгованості відповідача станом на 31.03.2024 p становить 1 365 541,835грн., з них за основним зобов`язанням - 729 929,795грн., 3% річних 129 288,00грн., інфляційні витрати 506 324,04грн.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позовні вимоги доведені належними, достатніми та достовірними доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.526,530,598,599, 610,612,625 ЦК України, ст. ст. 12,13,77-81, 258-263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про інвестування в створення проекту у розмірі 1 365 541,84гри (один мільйон триста шістдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок одна) грн. 84 коп., з них за основним зобов`язанням 729 929,80 (сімсот двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 80 коп; 3% річних 129 288,00 (сто двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 00 коп.; інфляційні витрати 506 324,04 (п`ятсот шість тисяч триста двадцять чотири) грн. 04коп.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 13655 грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко