Справа № 305/3539/25
Провадження по справі 2/305/983/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Веклюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, представником якого є адвокат Попов Вячеслав Євгенович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України, представником якого є адвокат Попов Вячеслав Євгенович, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивують тим, що 22.01.2025, приблизно о 07 годині 45 хвилин, на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 від отриманих ушкоджень помер у реанімаційному відділенні 23.01.2025. Відповідно до Вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2025 (оригінал знаходиться у суді), вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Позивач стверджує, що на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що підтверджує інформація з бази МТСБУ). Відтак, ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», в особі директора Шелепінського Ореста Михайловича, що представляє інтереси за довіреністю потерпілих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - 12.02.2025, звернувся до МТСБУ із заявою про страхового відшкодування. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій ОСОБА_3 , в розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2025. Окрім цього, на підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій ОСОБА_4 , в розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2025. Також, на підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій ОСОБА_5 в розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2025. Відповідно до Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій ОСОБА_6 , в розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2025. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок. Зазначає, що в розумінні п.п.1 п.2 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.11, 1166, 1187, 1191 ЦК України у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. Відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних

інтересів у спосіб. На підставі вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок, збитків в порядку регресу. Позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. На час звернення до суду з даним позовом позивач не передбачає можливості понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 02.10.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено справу до судового розгляду на 09 годину 30 хвилин, 30 жовтня 2025 року. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

16.10.2025, представник відповідача, адвокат Гудз Ю.Ю., надіслав через систему "Електронний суд" заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

17.10.2025, представник ОСОБА_1 , адвокат Гудз Ю.Ю., надіслав через систему "Електронний суд", відзив на позовну заяву зміст якого зводиться до наступного. Ознайомившись із змістом та вимогами позовної заяви, вважаємо пред`явлені позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Звертає увагу суду на те, що позивач у позовній заяві приховав факт наданням відповідачем ОСОБА_1 письмового заперечення на його вимогу №115344 від 16.09.2025. Як вбачається з копії заперечення (копія додається), відповідач ще до звернення до суду детально обґрунтував позивачу незаконність його регресних вимог, посилаючись на ч.2 ст.13 Закону та надавши підтверджуючі документи. Проте, позивачем МТСБУ проігнорувало ці правові аргументи та подав до суду, не повідомивши про відповідача обґрунтовану позицію. Зазначає, що такі дії позивача свідчать про зловживання процесуальним правом та спробу отримати судове рішення шляхом введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, а саме - щодо належного повідомлення відповідача про претензію та отримання від нього мотивованої відповіді. Звертає увагу суду, що відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ветерани війни звільняються від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ). Так, ОСОБА_1 , є ветераном війни та діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням ветерана війни серії НОМЕР_2 від 31.05.2016 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №4314 від 06.08.2025. Отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 22.01.2025, ОСОБА_1 на законних підставах не мав обов`язку укладати договір ОСЦПВ. Його відповідальність, як власника джерела підвищеної небезпеки регулюється загальними нормами Цивільного кодексу України, а не спеціальним режимом страхування автоцивільної відповідальності. Стверджує, що відповідач не порушував обов`язку щодо страхування (бо такий обов`язок на нього законом не покладений), підстави для регресного позову, передбачені статтею 37 Закону, відсутні. Зокрема, не застосовується підстава, вказана в пп.1 п.2 ст.37 Закону, оскільки вона стосується випадків, коли договір ОСЦПВ мав бути укладений, але не був. У випадку відповідача договір укладати не потрібно. Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 під час вчинення ДТП, 22.01.2025, керував транспортним засобом марки " ЗАЗ-Daewoo", реєстраційний номер « НОМЕР_3 », на підставі посвідчення водія та реєстраційного документа на цей транспортний засіб, то він правомірно володів указаним майном. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на час вчинення ДТП, 22.01.2025, він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. таким чином, вважають, що позивач не довів наявності підстав для задоволення регресних вимог. На підставі вищевикладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

24.10.2025, представник позивача, ОСОБА_7 , надіслав через систему "Електронний суд" додаткові пояснення у справі. Представником відповідача було подано клопотання про долучення доказів, відповідно до якого останній проти позову заперечує, вважаючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач висловлює свої заперечення та вважає за необхідне подати додаткові пояснення. Безпідставним є посилання представника відповідача на ч.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, та надає посвідчення УБД. Під час листування з відповідачем, позивач просив надати документи, які підтверджують право власності на транспортний засіб "ЗАЗ Daewoo", реєстраційний номер « НОМЕР_3 , однак відповідач не надав доказів, що ТЗ який керував під час ДТП належить йому на праві власності. Отже, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 доказів того, що ТЗ належав останньому, на праві власності. У довідці Національної поліції України, не зазначено, що транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_3 належить відповідачу, позивач зробив запит в Сервісний центр МВС України, якому належить транспортний засіб «ЗАЗ Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_3 , на даний час відповідь не отримав. Матеріали справи не містять переконливих доказів на якій правовій підставі відповідач керував даним автомобілем та хто саме є власником даного транспортного засобу, фізична чи юридична особа, оскільки володіння транспортними засобами не є вичерпним, і, як наслідок, учасник бойових дій міг володіти ними, як на підставі цивільно-правової угоди, так і на підставі трудового договору, виконуючи свої службові обов`язки і тому подібне. З огляду на вищевказане, представник позивача вважає, що доводи представника відповідача є необгрунтованими та не спростовують наявність підстав для пред`явлення даного регресного позову.

28.10.2025, представник ОСОБА_1 , адвокат Гудз Ю.Ю., надіслав через систему "Електронний суд", заперечення на відповідь на відзив, який обгрунтовує наступним. Зазначає, що позивач помилково ототожнює право власності з правом володіння, хоча законодавство чітко розрізняє ці поняття. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом». Тобто, щоб застосовувалася пільга учасника бойових дій, достатньо, щоб особа володіла ТЗ на будь-якій правовій підставі, а не лише на праві власності. Це прямо підтверджено Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2014 від 23.12.2014 у справі №1-6/2014 де зазначено, що: «Положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють, як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі». Таким чином, доводити саме право власності відповідач не зобов`язаний. Достатньо підтвердити, що відповідач законно керував транспортним засобом, маючи: посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ, переданий йому власником (п.2.2 ПДР). Згідно з підп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право подати регресний позов до особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п 13.1 ст.13 цього Закону. Таким чином, учасники бойових дій повністю виключені з кола суб`єктів регресу. Вважає, що позивач не довів, що відповідач втратив статус учасника бойових дій або що керував транспортним засобом незаконно. Відтак, позивач не надав жодного належних доказу, що відповідач не користувався пільгою або діяв поза межами закону.

31.10.2025, представник ОСОБА_1 , адвокат Гудз Ю.Ю., надіслав через систему "Електронний суд" клопотання про долучення доказів на спростування доводів позивача про відсутнісіь у відповідача права власності або законного володіння транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22 січня 2025 року. Стверджує, що на момент керування транспортним засобом у відповідача були наявні всі необхідні документи, що підтверджують законне користування та володіння автомобілем, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 27.12.2005 та посвідчення водія серія НОМЕР_5 . Окрім цього, факт володіння та користування транспортним марки «ЗАЗ Daewoo», з державним номерним знаком НОМЕР_3 був підтверджений судовим рішенням, зокрема, ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області у справі №305/254/25 (провадження № 1-кс/305/63/25) від 25.02.2025, якою скасовано арешт у частині заборони користування зазначеним автомобілем. Відповідно до цієї ухвали, автомобіль передано ОСОБА_1 на відповідальне зберігання з правом користування, що безпосередньо підтверджує факт законного володіння ним на момент ДТП. Таким чином, вказані документи підтверджують наявність у відповідача належних правових підстав для володіння та користування транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.01.2025, а також спростовують твердження позивача про відсутність таких підстав. Вважає, що надані документи є належними, допустимими, достовірними та мають безпосередній зв`язок з предметом суперечки.

Окрім цього, 31.10.2025, адвокат Гудз Ю.Ю., надіслав через систему "Електронний суд", клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказів, що підтверджують наявність у нього належних документів на момент вчинення ДТП, а саме: копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копію посвідчення водія, ОСОБА_1

05.11.2025, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_7 , надіслав через систему "Електронний суд" додаткові пояснення у справі. Зазначає, що увідзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на час ДТП, він керував власним транспортним засобом, на законних підставах, тому на думку відповідача, останній звільняється від обов`язкового страхування цивілвно-правової відповідальності на території України. Однак, на думку представника позивача, таке посилання відповідача є безпідставним, оскільки, як вбачається відповіді Головного сервісного центру МВС станом на 22.01.2025, транспортний засіб Daewoo Sens» N13110 2005 року випуску, об`єм двигуна 1299 см. куб., з державним номерним знаком НОМЕР_3 , зареєстрований 27.12.2005 в ТСЦ №4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано- Франківській та Закарпатській областях на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто автомобіль належав на момент ДТП ОСОБА_8 , а не ОСОБА_1 . Таким чином, якщо автомобілв, яким керує учасник бойових дій (УБД), не належить йому особисто, то він не звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (автоцивілки). За відсутності автоцивілки, УБД, як і будь-який інший водій, несе відповідальність, але отримає відшкодування від МТСБУ, якщо винуватець ДТП не має страховки. Враховуючи наведене, можна дійти висновку, що відповідач не звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки транспортний засіб «ЗАЗ-Daewoo», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , не належить йому на праві власності. Доводи відповідача відносно того, що останній на час ДТП, керував власним транспортним засобом, повністю спростовуються матеріалами справи, отже, на відповідача не можуть поширюватися положення закріплені у п.13.1. ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сторони в судове засідання не з`явилися.

04.11.2025, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, Попов В.Є., надіслав через систему "Електронний суд", заяви у яких просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника. Позивач позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Вважає, що зібрані матеріали є достатніми задля об`єктивного та всебічного розгляду справи.

30.10.2025, відповідач ОСОБА_1 , подав через канцелярію суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Одночасно зазначив, що повністю підтримує відзив, заперечення та клопотання про долучення доказів, поданих його представником у межах цієї справи.

Адвокат Гудз Ю.Ю., 30.10.2025, надіслав через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи без його участі. Повністю підтримує подані відзив, заперечення та клопотання про долучення доказів та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 22.01.2025, приблизно о 07 годині 45 хвилин на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ЗАЗ-Daewoo» державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 від отриманих ушкоджень помер у реанімаційному відділенні 23.01.2025.

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.05.2025 по справі №309/920/25, провадження по справі №1-кп/309/293/25, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

З вироку вбачається, що ОСОБА_1 , 22 січня 2025 року, близько 07 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-DAEVO SENS», з державним номерним знаком НОМЕР_3 , порушивши вимоги п.п.2.3, 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, через власну неуважність рухаючись по автодорозі національного значення Н-09 зі сполученням «Мукачево-Рогатин» в населеному пункті с. Костилівка, по вулиці Борканюка, біля будинку №39, Рахівського району Закарпатської області, в напрямку м. Рахів, Рахівського району Закарпатської області, не застосував екстрене гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху, як того вимагає п.12.3 ПДРУ, при цьому застосував невиправданий маневр об`їзду пішохода на зустрічну смугу руху, що призвело до здійснення наїзду на громадянина ОСОБА_2 , який переходив проїжджу частину з права на ліво, відносно руху автомобіля, спочатку повільною ходою, далі здійснив зупинку, після чого продовжив рух по траєкторії прямо. В результаті порушення водієм ОСОБА_1 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні у вигляді поєднаної тупої травми тулубу та кінцівок, у вигляді переломів ребер, хребта, обох великогомілкових кісток, гемоторакс, забою легень, що ускладнилось травматичним шоком, від який останній 23.01.2025 року о 04:40 годині, помер у реанімаційному відділенні КНП «Рахівська РЛ», чим вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України. Потерпіла подала до суду заяву в якій, просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що претензій матеріального, фінансового та морального характеру до обвинуваченого не має, а також просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_1 . Зазначене також підтверджується нотаріально посвідченою заявою потерпілої доданою прокурором до матеріалів справи.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року №14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Крім того, судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП застраховано не було.

Згідно зі п.п.1 п. 1 ст.43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, зизначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.

12.02.2025, ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», в особі директора Шелепінського Ореста Михайловича, що представляє інтереси за довіреністю потерпілих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування.

Згідно ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з: смертю потерпілої фізичної особи.

Відповідно до п.1 ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком.

Відповідно до п.3 ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Судом встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило розрахунок та виплату відшкодування потерпілим, проведеного на основі: Наказів Моторного (транспортного) страхового бюро України за №3.1/13980, №3.1/13981, №3.1/13982, №3.1/13983 та Довідок Моторного (транспортного) страхового бюро України від 05.05.2025 за №1, №2, №3, №4.

Відповідно до платіжної інструкції №14022 від 06.05.2025, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату потерпілій, ОСОБА_3 , в розмірі 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень.

Згідно до платіжної інструкції №14023 від 06.05.2025, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату потерпілій, ОСОБА_4 , в розмірі 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень.

Відповідно до платіжної інструкції №14034 від 06.05.2025, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату потерпілій, ОСОБА_5 , в розмірі 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень.

Також, згідно до платіжної інструкції №14007 від 06.05.2025, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату потерпілій, ОСОБА_6 , в розмірі 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень.

Матеріалами справи доведено, що загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.1196 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я підлягає відшкодуванню на підставах, встановлених статтями 1166 та 1187 цього Кодексу.

Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Стаття 27 Закону передбачає, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (27.1). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (27.4).

Згідно з п. 38.2.1. Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

16.09.2025, з метою досудового врегулювання спору представником МТСБУ, ОСОБА_7 , відповідачеві було надіслано вимогу про відшкодування збитків, в порядку регресу.

Як вбачається з адвокатського листа, ОСОБА_9 та повідомлення відповідача ОСОБА_1 , останні до звернення позивача до суду, направили офіційне заперечення щодо остягнення регресивного відшкодування посилаючись на ч.2 ст.13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та надали підтверджуючі документи, що відповідач звільнений від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У пункті 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV визначені особи, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України:

1) учасники бойових дій це особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (стаття 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII));

2) постраждалі учасники Революції Гідності особи, які на виконання Закону України «Про встановлення державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей» включені до переліку осіб, які під час участі в масових акціях громадського протесту отримали тілесні ушкодження (тяжкі, середньої тяжкості, легкі), але такі ушкодження не призвели до інвалідності, та звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року (стаття 16.1 Закону № 3551-XII);

3) особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом (перелік таких осіб, визначений статтею 7 Закону № 3551-XII);

4) особи з інвалідністю I групи це особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування;

5) особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності будь-які фізичні особи.

Тобто, Закон № 1961-IV експліцитно визначає коло осіб, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Такими особами є саме фізичні особи, що також підтверджується назвою статті Закону № 1961-IV «Особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України». Тобто, положення цієї статті стосуються лише фізичних осіб, які є власниками відповідного транспортного засобу або використовували такий на законних підставах, проте власником такого також має бути виключно фізична особа.

Подібні правові висновкинаведено в постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №521/6088/16-ц (провадження №61-17101св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 336/851/17 (провадження №61-25433св18), 03 листопада 2021 року у справі №308/10965/19 (провадження № 61-9308св21).

При цьому, відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Тобто, в даному випадку, такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє МТСБУ права вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення» статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям Збройних Сил України в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 31 травня 2016 року, ОСОБА_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

Як вбачається з довідки виданої ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_10 , за №4314 від 06.08.2025, сержант ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди 22.01.2025, відповідач ОСОБА_1 , на законних підставах не мав обов`язку укладати договір ОСЦПВ. Його відповідальність, як власника джерела підвищеної небезпеки регулюється загальними нормами Цивільного кодексу України, а не спеціальним режимом страхування автоцивільної відповідальності.

Отже, відповідно до вказаних норм, ОСОБА_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної події, був учасником бойових дій, отримав посвідчення учасника бойових дій, є ветераном війни та діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, тому, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем не доведено, що ОСОБА_1 , втратив статус учасника бойових дій або керував транспортним засобом незаконно.

Подібні правові висновки щодо звільнення учасників бойових дій від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наведено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №521/6088/16-ц (провадження №61-17101св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 336/851/17 (провадження №61-25433св18).

У Рішенні від 23 грудня 2014 №7-рп/2014 у справі №1-6/2014 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року №1961-IV Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року №1961-ІУ зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Тобто, щоб застосувалася пільга учасника бойових дій, достатньо щоб особа володіла транспортним засобом на будь-якій правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо), а не лише на праві власності.

Отже, в даному випадку, такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє МТСБУ права вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Доводи позивача щодо відсутності у відповідача доказів права власності на транспортний засіб є необгрунтованими, оскільки не впливають на застосування пільги, встановленої законом для учасників бойових дій.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія п.13.1.ст.13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих без можливості застосування регресу.

Враховуючи вищенаведені обставни, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо відсутності передбачених законодавством України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст ст.1187, 1191 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України, представником якого є адвокат Попов Вячеслав Євгенович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02653, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд.8, .

Представник позивача, Попов Вячеслав Євгенович, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк