Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/6893/25
Провадження № 2/644/3959/25
08.12.2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

за участю секретаря Мухіна Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №644/6893/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просять суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначили, що у2010 році під час проходження військової служби у внутрішніх військах МВС України ОСОБА_1 на склад сім`ї 2 особи, позивач та його дружина - ОСОБА_2 отримав службову однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 . Власником даної квартири є Держава Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України. У відповідності до вимог Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України N 278 від 28.07.2007, рішенням Харківської міської ради № 128 від 06.03.2012 квартира АДРЕСА_3 житловою площею 24,3 м2 у будинку АДРЕСА_4 була виключена з числа службового житла Головного управління внутрішніх військ МВС України, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були визнані наймачами даного житлового приміщення. 21.10.2020 ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . В січні 2022 року ОСОБА_3 з Харкова до Маріуполя в зв`язку з погіршенням стану здоров`я своєї матері та смерті. Відповідачка спочатку проживала в Маріуполі, а в подальшому - в с.Шевченко Маріупольського (Мангушського) району Донецької області, де і проживає до цього часу. На підставі тривалого проживання на окупованій території ОСОБА_3 отримала паспорт громадянки РФ та здійснила відповідну реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідач не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ані позивачі, ані інші члени сім`ї відповідачці не чинили. Враховуючи вищенаведене, вважають, що ОСОБА_3 у зв`язку з тривалою, понад три роки відсутністю за місцем реєстрації у м. Харкові - в квартирі АДРЕСА_1 , не сплатою платежів за комунальні послуги та квартирної плати, наявністю реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 та фактичним проживанням за даною адресою більше трьох років втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Ухвалою Індустріального райсуду м. Харкова від 11.08.2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.09.2025 закрито відготовче провадження та призначено справу до розгляду у судове засідання.

Представник позивачів адвокат Абдюханов І.Й. просить проводити розгляд справи за відсутності позивачів та пердставника позивачів, позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка надала письмові пояснення по справі, у яких просила позовні вимоги задовольнити та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 . При цьому надавши наступні пояснення - у вересні 2020 року вона переїхала до Харкова з метою надання допомоги своїй доньці ОСОБА_2 в зв`язку з вагітністю останньої та наявністю в родині ще й малолітньої дитини. 21.10.2020 була зареєстрована у зазначеній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині її доньки народився син ОСОБА_4 , її онук. В січні 2022 року виїхала з Харкова до Маріуполя в зв`язку з погіршенням стану здоров`я своєї матері. 24.02.2022 росія розпочала широкомасштабний військовий напад на Україну. Вона залишилася спочатку в Маріуполі, а в подальшому в с.Шевченко Маріупольського (Мангушського) району Донецької області, де і проживає до цього часу в зв`язку зі смертю матері восени 2024 року разом зі своїм чоловіком (батьком ОСОБА_5 ). На підставі тривалого проживання на окупованій території вона вимущена була отримати паспорт громадянина РФ та здійснити відповідну реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначила, що й неї відсутня можливість оформити відповідну довіреність для представлення її інтересів у ЦНАП м. Харкова з метою зняття мене з реєстрації.

Представниця МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ, через систему «Електронний суд», надала пояснення, у яких зазначила, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.03.2012 № 128 «Про виключення житлової площі з числа службової та визнання наймачами її мешканців», яким виключено житлові приміщення з числа службової житлової площі підприємств, організацій та установ, зокрема, однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_7 . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_7 є Держава Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України. На підтвердження іншого постійного місця проживання ОСОБА_3 надала фотокопію паспорта № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , виданий 14.06.2023 на тимчасово окупованій території (ДНР) з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 . на підтвердження позовних вимог Позивачами надано копію Акту від 25.07.2025 № б/н про не проживання ОСОБА_3 з січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_8 , а також фотокопію паспорта № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , виданий 14.06.2023 на тимчасово окупованій території (ДНР) з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 . Просить ухвалити рішення із врахуванням наданих пояснень.

Вивчивши матеріали справи, оцінив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у2010 році під час проходження військової служби у внутрішніх військах МВС України ОСОБА_1 на склад сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримав службову однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.03.2012 № 128 «Про виключення житлової площі з числа службової та визнання наймачами її мешканців», яким виключено житлові приміщення з числа службової житлової площі підприємств, організацій та установ, зокрема, однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_7 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2025, власником квартири АДРЕСА_7 є Держава Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України.

Як убачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні, від 20.02.2025 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підтвердження іншого постійного місця проживання ОСОБА_3 позивачами надано фотокопію паспорта № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , виданий 14.06.2023 на тимчасово окупованій території (ДНР) з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

Як убачається з копії Акту від 25.07.2025 № б/н про не проживання особи за місцем реєстрації, ОСОБА_3 з січня 2022 року не проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Зазначене визнано ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 надала суду письмові покази, в яких повідомила, що вона знає родину ОСОБА_9 з 2010 року. Мати ОСОБА_10 восени 2020 переїхала до м. Харкова до своєї доньки із метою надання допомоги по догляду за дитиною, але у зв`язку із хворобою своєї матері, яка мешкає у м. Маріуполі, на початку січня 2022 виїхала до Маріуполя та повідомила, що вона скоріше за все назад не повернеться, оскільки квартира маленька. Після її від`їзду вона часто відвідувала родину, але ОСОБА_3 не бачила.

Свідок ОСОБА_11 надала суду письмові покази, в яких повідомила, що вона знає родину ОСОБА_9 з 2019 року. Мати ОСОБА_10 восени 2020 переїхала до м. Харкова до своєї доньки із метою надання допомоги вагітній доньці, на початку січня 2022 виїхала до Маріуполя, причина від`їзду їй не відома. Після її від`їзду вона забирала ОСОБА_12 зі школи, доньку родини ОСОБА_9 , а ввечері батьки забирали дитину додому. Після січня 2022 ОСОБА_3 вона не бачила.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;

4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;

5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;

6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;

7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.

У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Згідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Позивачами доведено факт не проживання більше шести місяців ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, а отже, наявність підстав для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою, що визнано відповідачкою.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 12, 13, 95, 247 ч. 2, 258-259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 9, 71, 72 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 ),

ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 ).

Третя особа: Міністерство внутрішніх справ України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ).

Суддя: О.А. Саркісян