Справа № 718/2997/25
Провадження 2/718/1089/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Мінів О.І.

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу №718/2997/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гірчак Наталія Аліківна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гірчак Н.А. 04.11.2025 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 30.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №398.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 та за спільною заявою обох батьків дитина була зареєстрована на прізвище « ОСОБА_4 », по батькові « ОСОБА_5 ». Після народження дитини та реєстрації шлюбу вони переїхали проживати в с.Кліводин Кіцманського району та оселилися в господарстві матері відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ще одна донька ОСОБА_6 .

Зазначає, що нормальні усталені, довірливі відносини між ними не склалися по тій причині, що вони з відповідачем є несумісними за характерами , мають різні погляди на життя, різні потреби, не можуть дійти спільної думки щодо вирішення побутових питань, виховання дітей, і вважає, причиною цього є значна різниця у віці між ними. Відповідач майже постійно відсутній дома, не радиться з нею щодо вирішення побутових справ, обманював її щодо сімейного бюджету, через що у них часто виникали конфлікти.

Позивачка зрозуміла, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому вирішила, що його слід розірвати, оскільки його збереження є недоцільним та суперечить її інтересам.

Таким чином просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 » та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. та за надання правової допомоги в розмірі 5 000 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.11.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.12.2025 року (а.с.19).

У підготовче судове засідання 03.12.2025 сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_7 02.12.2025 скерувала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, на примирення позивач не згідна. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просить розгляд справи провести без їх участі в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання теж не з`явився, однак надав до суду 02.12.2025 року заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу, визнав повністю. Просив справу розглянути за його відсутності. Заперечив проти стягнення з нього заявлених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб 30.12.2011 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №398, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.12.2011 року (а.с.8).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 04.01.2012 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.05.2015 року (а.с. 9,10).

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим.

Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, позивач просить розірвати шлюб, а відповідач позов визнав, погодившись на розірвання шлюбу, за таких обставин шлюб слід розірвати.

При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Питання щодо визначення місця проживання дитини не ставлять на розгляд суду.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, з врахуванням визнання позову відповідачем, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1.384938015.1 (а.с.1).

Оскільки позовні вимоги позивачки задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень.

Щодо стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано копію договору про надання правової допомоги №36 від 28.10.2025 та Додаткову угоду №1, згідно п.2. якої вартість послуг адвоката складає 5 000 гривень, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №61щодо перерахування позивачкою вказаної суми.

В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи тим, що вказаний розмір є завищеним та враховуючи дану категорію справи є неспівмірним із наданими адвокатом послуг, тому просить суд зменшити розмір витрат правової допомоги.

Враховуючи категорію справи, визнання позову відповідачем в підготовчому судовому засіданні, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 200, 206, 211, 247,263-265, 267-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гірчак Наталія Аліківна до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, який зареєстрований 30 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 398 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та за надання правничої допомоги в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, а всього 4 211 (чотири тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.І. Мінів