Справа № 756/9489/24
Номер провадження 2/489/2115/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Льовочкіної В. М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - відповідач) про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору купівлі-продажу

встановив

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.01.2022р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу нерухомості. За даним договором ТОВ «Кредитні ініціативи» продало, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення державного реєстратора Прасолової Л.М. № 35530783 від 14.02.2020 року про державну реєстрацію за ТОВ «Кредитні Ініціативи» права власності на квартиру АДРЕСА_1 . За ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 0202.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності. Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року залишено без змін. 03.06.2024р. Постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2023 року позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - залишити без змін.

Таким чином, відповідач продав позивачу квартиру під час судового розгляду справи про спір на квартиру, не попередивши позивача про наявність спору.

З цих підстав просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 2 120 505 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, відзиву не надходило, однак у заяві про перегляд заочного рішення вказав, що суд не врахував, щ рішення про скасування реєстрації права власності ТОВ "Кредитні ініціативи" було предметом апеляційного та касаційного пепрегляду. Відповідно на момент винесення заочного рішення 04.03.2025 суд мав оцінити нові обставини, але цього не зробив.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 28.01.2022 ТОВ "Кредитні ініціативи" продало ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.2 вказаного Договору право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.02.2020р., Витяг з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201091093 від 20.02.20р., номер запису про право власності: 35530783. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Згідно з п.2.1. цього ж Договору майно продано за ціною 579 758грн., які сплачені покупцем на рахунок продавця.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 28.01.2022 покупець ОСОБА_2 прийняв від ТОВ "Кредитні ініціативи" об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2022 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2023 у цивільній справі №489/3859/21 визнано неправомірним та скасовано рішення державного реєстратора Радсадівської сільської ради Миколаївської області Прасолової Л.М. №35530783 від 14.02.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»; визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 908,00 грн.; у задоволені позовних вимог до державного реєстратора Радсадівської сільської ради Миколаївської області відмовити.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.04.2023 у справі №489/3859/21 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення; у задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2024 Постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.06.2024 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора залишено без змін.

Стаття 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч.1 ст.656 ЦК України).

Стаття 658 ЦК України визначає, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

В той же час, стаття 662 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (стаття 661 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм закону свідчить про те, що положення ст. 661 ЦК України є частиною системи правил про наслідки евікції товару (тобто відсудження у покупця придбаного ним майна, товару на підставі того, що продаж був незаконним).

Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо) (ст. 659 ЦК України).

Це зумовлено тим, що продавець повинен мати право продажу товару (ст. 658 ЦК України) і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Віндикація є одним з характерних і найпоширеніших (але далеко не єдино можливим) варіантів евікції речі.

Унаслідок евікції покупець позбавляється можливості панування над річчю в обсязі, що набувався ним на підставі відповідного договору купівлі-продажу, або обмежується в такому пануванні. А тому не має значення, чи річ витребувана у набувача (покупця) у цілому, чи він лише позбавився статусу одноосібного власника і натомість став співвласником, речі у певній частці (чи навіть в режимі спільної часткової власності). Відтак, у будь-якому з наведених варіантів є підстави для стягнення збитків із продавця за правилами ст. 661 ЦК України.

У ст. 661 ЦК України закріплено право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків ст. 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень ст.ст. 22 і 623 ЦК України.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч.3 ст. 623 ЦК України). Положення ч. 3 ст. 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (ч.3 ст. 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора. Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої ст. 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що продаж спірної квартири відбувся в період розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Радсадівської сільської ради Миколаївської області Прасолової Людмили Михайлівни, третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора (ухвалою суду від 18.06.2021 було відкрито провадження у ц/с №489/3859/21).

Суд вважає, що відповідальність за завдані позивачу збитки має нести саме ТОВ "Кредитні Ініціативи", як продавець спірного майна, у вигляді дійсної вартості майна, а саме у розмірі ринкової вартості квартири.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо не дослідження судом при вирішення справи постанови Верховного Суду від 03.04.2024, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Відповідно до Звіту №480/07-24 від 04.07.2024 ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 2089708 грн., які продавець і зобов`язаний відшкодувати.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, витрати на проведення оцінки квартири та витрати на правову допомогу. Представник відповідача не просив зменшити витрати на правову допомогу, тому враховуючи правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, суд дійшов висновку про неможливість зменшення витрат на правову допомогу з власної ініціативи.

Керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2089708 грн. (два мільйони вісімдесят дев`ять тисяч сімсот вісім гривень)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12112,00 (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень нуль копійок), витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) та витрати на проведення належної оцінки майна 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,Ю адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", , юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.12.2025.

Суддя В. В. Кокорєв