1Справа № 335/5437/25 2/335/2540/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника позивача Панченка І.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що на профілактичному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.

Дитина на даний час тимчасово перебуває в КНП «Міська дитяча лікарня №5», куди була доставлена за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку через конфлікт з матір`ю та подальше самовільне залишення дитиною домівки.

Неповнолітній ОСОБА_2 проживав разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . До цього родина мешкала на території Дніпровського району м. Запоріжжя.

ОСОБА_1 та її діти є внутрішньо переміщеними особами, згідно з Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 24.04.2024, мають реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Мати ОСОБА_2 12.12.2009 уклала шлюб з батьком ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 18.04.2011 шлюб між ними було розірвано, після розірвання шлюбу дружині залишене прізвище « ОСОБА_7 ».

13.12.2012 ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07.03.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружині « ОСОБА_1 » залишене без змін.

05.05.2025 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулась ОСОБА_1 та повідомила, що 27.03.2025 вона з дітьми змінила місце проживання та на даний час проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Крім цього, повідомила, що 03.05.2025 у неї з сином ОСОБА_2 стався конфлікт, який переріс у бійку, в результаті чого син вдарив її, після чого він втік з дому до якоїсь знайомої, яка викликала поліцію і співробітники поліції доставили дитину до КНП «Міська дитяча лікарня №5», де вона перебуває на даний час.

07.05.2025 з неповнолітнім ОСОБА_2 спеціалістами відділу проведена бесіда з метою з`ясування його думки щодо повернення у родину матері. В ході бесіди було з`ясовано, що хлопець не хоче повертатись до матері, яка б`є його, не годує та постійно чіпляється без причин.

В ході проведеної з неповнолітнім ОСОБА_2 бесіди начальником відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб, хлопець повідомив, що його мати з самого народження відносилась до нього погано, називала психічно хворим, застосувала фізичне покарання за його неслухняність. Зі слів ОСОБА_11 , після народження молодших дітей мати почала застосувати фізичну силу по відношенню і до них. Зі слів хлопця, його батько проживає в росії, бабуся з боку батька, яка мешкає в Хортицькому районі м. Запоріжжя, не реагує на телефонні дзвінки. Під час бесіди ОСОБА_2 повідомив, що жити з матір`ю він категорично не хоче, дуже переймається за життя молодших брата та сестри, бо їх мати теж ображає, постійно змінює місце проживання.

Неповнолітній ОСОБА_2 є учнем КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2». Його мати тричі притягалася до адміністративної відповідальності.

Згідно із письмовим поясненням ОСОБА_1 від 07.05.2025, батько ОСОБА_2 більше 10 років проживає в росії, з сином не спілкується. Мати відмовилась забрати сина в свою родину, повідомила, що він має психічне захворювання, поводиться агресивно по відношенню до неї до молодших дітей.

У письмовому поясненні ОСОБА_1 повідомила, що вона не має впливу на сина, тому відмовляється забирати його з лікувального закладу, згодна з позбавленням її батьківських прав по відношенню до нього. Також, повідомила, що 03.05.2025 приблизно о 09.00 год. у неї виник конфлікт із сином, в результаті чого ОСОБА_2 вдарив її рукояткою ножа в плече, мати почала викликати поліцію, а дитина пішла з дому.

Згідно звернення ОСОБА_13 до Шевченківської окружної прокуратури, ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей: не готує їх, діти харчуються неповноцінно, несистематично. Найбільше від цього страждає ОСОБА_2 , який піддається психологічному тиску з боку матері та з боку її близького знайомого ОСОБА_14 , який погрожує дитині фізичною розправою та принижує її гідність.

Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведена телефонна розмова із бабусею дитини з боку батька - ОСОБА_15 . Під час бесіди ОСОБА_15 повідомила, що вона зі своїм сином-батьком дитини, дуже тривалий час не спілкувались і де він знаходиться - їй не відомо, контактного номеру телефона ОСОБА_3 у неї немає.

Питання підготовки висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_2 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 22.05.2025 в присутності ОСОБА_1 . Запросити батька дитини на засідання не виявилось можливим через відсутність засобів зв`язку та інформації щодо його фактичного місцезнаходження.

Під час засідання мати повідомила, що ОСОБА_2 проявляє агресію по відношенню до неї та до молодших дітей, вона з ним не справляється і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Також, ОСОБА_1 повідомила, що батько дитини майже з народження не бере участі у житті та вихованні сина, матеріально не допомагає, його фактичне місцезнаходження невідоме.

За результатами засідання, враховуючи наявні документи по справі, думки матері та дитини з цього питання, керуючись інтересам дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач просить позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав по відношенню до вказаної дитини; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над вказаною дитиною аліменти на її утримання у розмірі всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Ухвалою судді від 11.06.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_16 позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити із підстав наведених у позовній заяві. При винесенні рішення просив врахувати найкращі інтереси дитини, та врахувати висновок органу опіки та піклування.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина ОСОБА_2 , та щодо стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідача суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 18.04.2011 (справа №2-161/2011). В період перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.2010 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

13.12.2012 ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Пологівської сільської ради. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 07.03.2014 (справа №324/361/14-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини залишене без змін.

Неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на профілактичному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, тимчасового знаходиться в КНП «Міська дитяча лікарня №5», куди був доставлений за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку через конфлікт з матір`ю та подальше залишення дитиною домівки.

Неповнолітній ОСОБА_2 проживав разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . До цього родина мешкала на території Дніпровського району м. Запоріжжя.

ОСОБА_1 та її діти є внутрішньо переміщеними особами, та, згідно з довідками Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 24.04.2024, мають реєстрацію місця проживання: АДРЕСА_2 .

05.05.2025 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулась ОСОБА_1 та повідомила, що 27.03.2025 вона з дітьми змінила місце проживання та на даний час проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується листом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорозької міської ради від 08.05.2025.

Також ОСОБА_1 повідомила, що 03.05.2025 у неї з сином ОСОБА_2 стався конфлікт, який переріс у бійку, в результаті чого син вдарив після чого він втік з доку до якоїсь знайомої, яка викликала поліцію і співробітники поліції доставили дитину до КНП «Міська дитяча лікарня №5», де вона перебуває на даний час.

Відповідно до лиса відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 07.05.2025 № 10-08/1183, 07.05.25 з неповнолітнім ОСОБА_2 спеціалістами відділу проведена бесіда з метою з`ясування його думки щодо повернення у родину матері. В ході бесіди було з`ясовано, що хлопець не хоче повертатися до матері, яка б`є його, не годує та постійно чіпляється без причин, про що дитина написала відповідне пояснення.

Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб від 23.05.2025 № 1148/03-06, в ході проведеної з неповнолітнім ОСОБА_2 бесіди начальником відділу соціальної роботи Хортицького району Запорізького міського центру соціальних служб хлопець повідомив, що його мати з самого народження відносилась до нього погано, називала психічно хворим, застосувала фізичне покарання за його неслухняність. Зі слів ОСОБА_11 , після народження молодших дітей мати почала застосувати фізичну силу по відношенню і до них. Зі слів хлопця, його батько проживає в росії, бабуся з боку батька, яка мешкає в Хортицькому районі м. Запоріжжя, не реагує на телефонні дзвінки. Під час бесіди ОСОБА_2 повідомив, що жити з матір`ю він категорично не хоче, дуже переймається за життя молодших брата та сестри, бо їх мати теж ображає, постійно змінює місце проживання.

Згідно довідки від 19.05.2025 № 68, неповнолітній ОСОБА_2 є учнем КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2».

Згідно з характеристики КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2» від 19.05.2025, ОСОБА_2 був завжди готовий до уроків, в нього є всі навчальні приладдя, але на початку 2025 у родині виникли труднощі, ОСОБА_2 тимчасово проживає з бабусею (в цей період на онлайн-уроки не виходив, приїжджав до школи з бабусею) за власним бажанням, приблизно через місяць повернувся до матері, почав відвідувати онлайн уроки. Мати дитини ОСОБА_1 намагалась привозити ОСОБА_2 до школи на консультації з психологом, та часто наголошувала, що не може впоратись з сином, ця ситуація впливала на навчання ОСОБА_2 , вчителі почали говорити про неналежну поведінку під час онлайн уроків, від ОСОБА_2 можна було почути лайливі вирази, недбале ставлення та відсутність мотивації до навчання, під час очного навчання таких проблем не виникало, проте на перервах вихователь помітив у ОСОБА_2 не часті прояви агресивної поведінки без подальших дій, неадекватну реакцію на дрібні зауваження, бунтарство, маніпуляції, чого раніше за ОСОБА_2 не спостерігалось. Батько з сім`єю не проживає, матеріально не допомагає. Формування особистості ОСОБА_2 ускладнене внаслідок нестабільного родинного фону, низького рівня довіри до значущих дорослих, несформованої системи самоконтролю. Для гармонійного розвитку хлопець потребує стабільного середовища, чітких меж, системи підтримки, визнання та прийняття.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2022 від 19.12.2022 (справа № 334/5753/22) ОСОБА_1 оголошене усне зауваження у зв`язку із неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. Згідно вказаної постанови, 01.11.2022 о 13-30 год ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню малолітніх дітей, а саме: 01.11.2022 о 18-02 год. не забезпечила необхідних умов життя та виховання своїх дітей, а саме діти знаходились на вулиці без нагляду.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.02..2025 (справа № 335/488/25) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. Згідно вказаної постанови, 22.12.2024 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_1 на вулиці вчинила домашнє насильство фізичного характеру по відношенню до неповнолітньої дитини, а саме двічі штовхнула його, внаслідок чого останній вдарився об дерево та об асфальт головою, після чого подряпала йому спину, чим завдала шкоди психічному та фізичному здоров`ю останнього.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2025 (справа № 335/792/25), ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та неї накладене адміністративне стягнення у вигляді попередження. Згідно вказаної постанови, 12.12.2024 в період часу з 12:00 до 16:20 ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, внаслідок чого останній втік з дому та був розшуканий поліцією.

Згідно письмового поясненням ОСОБА_1 від 07.05.2025, батько ОСОБА_2 більше 10 років проживає в росії, з сином не спілкується. Мати відмовилась забрати сина в свою родину, повідомила, що він має психічне захворювання, поводиться агресивно по відношенню до неї до молодших дітей.

Згідно письмового пояснення від 05.05.2025 ОСОБА_1 повідомила, що вона не має впливу на сина, тому відмовляється забирати його з лікувального закладу, згодна з позбавленням її батьківських прав по відношенню о нього. Також ОСОБА_1 повідомила, що 03.05.2025 приблизно о 09.00 год. у неї виник конфлікт із сином, в результаті чого ОСОБА_2 вдарив її рукояткою ножа в плече, мати почала викликати поліцію, а дитина пішла з дому.

З висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 03.06.2025 № 01/01-36/0496 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав о відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 . Вказаний висновок орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району підтверджує долученими довідками, актами, висновками до позовної заяви.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини.

Відповідно ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

В даному випадку суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки такий висновок підтверджений належними та допустимими доказами.

Встановлені фактичні обставини даної справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини. Факт невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України підтверджується матеріалами справи.

Протилежного відповідачами не доведено, доводів позовної заяви не спростовано.

З моменту пред`явлення даного позову ставлення відповідачів до виконання ними своїх батьківських обов`язків та до дитини сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не змінилося, вони і надалі ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала, щодо позбавлення її батьківських прав не заперечувала.

Судом встановлено, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позову не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає ст. 206 ЦПК України та не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, доводів позовної заяви не спростував. Він не бажає змінювати своє ставлення до дитини, не вживає для цього жодних заходів, що свідчить про його байдуже ставлення до результату розгляду даного позову.

На думку суду, така поведінка відповідачів свідчить про свідоме невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків.

Будь-яких об`єктивних причин такого ставлення до дитини, до її інтересів, виховання, а також причин, які б виправдовували таку негативну поведінку відповідачів, судом не встановлено.

Тому, суд вважає, що відповідачі самоусунулися від виконання покладених на них батьківських обов`язків, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, умисно ухиляються від їх виконання.

Відтак, з урахуванням всього викладеного вище, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Щодо вимоги про стягнення аліментів.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідачі є особами працездатного віку, законодавчо на них покладено обов`язок забезпечення утримання власної дитини, у зв`язку з чим, суд, врахувавши вимоги ст. 182 СК України, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над вказаною дитиною, починаючи з 05.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, дослідивши повно та всебічно докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що буде відповідати найкращим інтересам останнього. Також, позов в частині стягнення аліментів, підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачів.

Слід допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідачів, на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 150, 153,159, 164, 165 СК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , року народження, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що особа, яка позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, , місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя В.О. Макаров