Провадження № 2/761/9398/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Лишняк А.О.,

від позивача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

від відповідача: представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2024 у справі №761/27274/24, позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено.

У березні 2025 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2024 у справі №761/27274/24, оскільки відповідач мала поважні причини неприбуття в судові засідання, не мала можливості подати відзив, та відповідно отримати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2024.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду та призначено судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2025 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2025 провадження поновлено, призначено судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.07.2025 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2024 у справі №761/27274/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - скасовано і призначено справу до розгляду.

23.10.2025 надійшло клопотання від ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі як правонаступника ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2025 клопотання ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником задоволено частково.

Замінено позивача ОСОБА_5 належним позивачем ОСОБА_1 у цивільній справі №761/27274/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

Закрито провадження у цивільній справі №761/27274/24 в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, оскільки згідно з ч. 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя, а отже спірні правовідносини в частині стягнення моральної шкоди не допускають правонаступництво.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

З`ясувавши предмет та підстави позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 11 грудня 1997 року , Свідоцтвом про право на спадщину від 21.02.2023 та Свідоцтвом про право на спадщину від 27.05.2025.

05 червня 2024 року з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка розташована вище поверхом над квартирою позивача та власником якої є відповідачка, сталося залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відносно вказаного залиття позивач звернулась до ТОВ «Імпульс-газ» з приводу обстеження квартири позивача після залиття та квартири відповідачки для встановлення причини залиття.

05 червня 2024 року комісією ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» був складений акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з її залиттям, де зазначено, що в ході обстеження квартири було встановлено затоплення.

Відповідно до акта обстеження квартири, причиною залиття є прорив шланга від біде в туалеті в квартирі АДРЕСА_3 .

Таким чином, вказаним вище актом про залиття квартири позивача встановлено, що заподіювачем шкоди виявлено власника квартира АДРЕСА_3 , оскільки джерело протікання води до квартири позивача мало початок саме з квартири відповідачки.

Позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_6 » з метою отримання Звіту про оцінку збитків, нанесених власникам кв. АДРЕСА_4 .

За результатами оцінки, розмір матеріальних збитків, який завдано в результаті залиття квартири станом на момент складання звіту становить 63779 гривень.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом про залиття квартири позивача, яким встановлено, що заподіювачем шкоди виявлено власника квартири АДРЕСА_3 , оскільки джерело протікання води до квартири позивача мало початок саме з квартири відповідачки.

Відповідного до звіту № 94/24 про оцінку збитків, нанесених власнику квартири АДРЕСА_4 , складеного 24.07.2024, розмір матеріальних збитків, який завдано власнику в результаті залиття квартири АДРЕСА_4 , які стались 05.06.2024, станом на момент складання даного звіту становить 63779,00 грн.

Разом з цим, вину у завданні шкоди позивачу відповідачем не спростовано.

Також судом враховано, що відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також, у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що акт про залиття невстановленої форми, та те, що особи, які підписали даний акт, фактично не оглядали приміщення позивача та відповідача. А отже, заперечував, що встановлена вина відповідача. В той же час, під час розгляду справи, неодноразово зазначав, що сторона відповідача пропонувала позивачу частково відшкодувати завдані збитки, тобто фактично цими діями визнала свою вину.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, зазначивши, що після затоплення вона звернулася до обслуговуючої організації ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ», з якої прийшов представник, зафіксував факт залиття та здійснила фотофіксацію понесених збитків, завданих залиттям. В подальшому, вона отримала акт від вищевказаної обслуговуючої організації, який і було подано до суду.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальний обов`язок відповідача, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Отже, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме на користь позивача судовий збір у розмірі 808,00 грн, витрати на оцінку матеріального збитку у розмірі 4500,00 грн.

Крім того, позивач при поданні позовної заяви була звільнена від сплати судового збору у розмірі 403,20 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 141, 259, 265, 268, 273, 280-289, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 63779 (шістдесят три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн 00 коп майнової шкоди, 808 (вісімсот вісім) гривень 00 копійок судового збору, 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь держави 403 (чотириста три) гривні 20 копійок - судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складений 08.12.2025.

Суддя: