ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Київ

Справа № 761/35942/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15391/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року (у складі судді Притули Н.Г., дата складення повного рішення не вказана)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

27 вересня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява у якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 43 145,88 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №6813403 про надання споживчого кредиту.

Крім того, 30.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №6813403 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди, ТОВ «Авентус Україна» надав позичальнику кредит у сумі 14 800 грн, строк кредиту 360 днів, зі сплатою 1,99% в день.

ТОВ «Авентус Україна» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 14 800 грн, у свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.

У подальшому між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало право вимоги за кредитним договором №6813403 від 29.06.2023.

Позивач зазначав, що відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 27.09.2024 становить: 14 511,93 грн - заборгованість по тілу кредиту; 28 633,95 грн - заборгованість по відсоткам, а всього 43 145,88 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 27 червня 2025 року відмовив у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із таким рішенням Крюкова М.В. в інтересах ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 06 серпня 2025 року подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення факту переходу прав вимоги за кредитним договором від ТОВ «Авентус Україна» до позивача, оскільки відповідно до умов укладеного між сторонами Договору факторингу №27.05/24-Ф, а також чинного законодавства України, не передбачено обов`язку завіряти витяг з Реєстру боржників підписами обох сторін. Зокрема, витяг є внутрішнім документом, який фіксує передачу прав вимоги відповідно до договору та не є правочином або документом, який потребує погодження з боржниками чи їх підпису. Наданий витяг підтверджує факт існування правовідносин між сторонами договору факторингу та передачу прав вимоги, що узгоджується з іншими доказами, долученими до матеріалів справи, зокрема - самим договором факторингу, актами приймання-передачі прав вимоги та листуванням сторін.

Окрім того, повний Реєстр боржників містить персональні дані та конфіденційну інформацію про третіх осіб. Поширення такої інформації без згоди відповідних фізичних осіб суперечить вимогам Закону України «Про захист персональних даних», яким передбачено обмеження щодо обробки, зберігання та розповсюдження персональних даних без належних правових підстав та згоди суб`єктів персональних даних. Таким чином, ненадання до суду копії повного реєстру боржників є виправданим з міркувань законодавства про захист персональних даних, а також не впливає на факт передачі прав вимоги за договорами, який підтверджено іншими письмовими доказами.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга разом із додатками направлялася позивачем при подачі апеляційної скарги (трекінг Укрпошти 914), а ухвала про відкриття апеляційного провадження - судом (трекінг Укрпошти 778), проте кореспонденція не була вручена через її не отримання відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав установленим, що 29.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Споживач) було укладено договір №6813403 про надання споживчого кредиту.

Згідно з п. 1.3 договору сума кредиту складає 14 300 грн.

Крім того, 30.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №6813403 про надання споживчого кредиту, згідно якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 500 грн, у зв`язку з чим, погодились внести зміни до договору, зокрема, викласти п. 1.3 договору у новій редакції: сума кредиту складає 14 800 грн.

Згідно з п. 1.4 договору строк кредиту 360 днів.

Згідно з п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день.

Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

21.01.2025 до суду надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» на ухвалу суду від 05.12.2024, з якої вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 , а також 29.06.2023 на вказану картку був зарахований платіж у сумі 14 300 грн.

27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення з урахування доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню із ухваленням нового судового рішення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було надано до суду витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», який в порушення умов Договору та чинного законодавства підписаний лише представником позивача. Суд визнавав явку представника позивача в судове засідання обов`язковою для можливості огляду в судовому засіданні оригіналу договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 з додатками. Однак в судове засідання представник позивача не з`явився, не надав для огляду зазначені документи. Під час розгляду справи, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за кредитним договором №6813403 від 29.06.2023, укладеним із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», позивач надав витяг з Реєстру боржників, який підписаний лише представником позивача.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального та з порушення норм процесуального права з огляду на таке.

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 6813403 від 29.06.2023 (т. 1 а. с. 25-34) (далі - Кредитний договір) був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, ОСОБА_1 підписав його за допомогою одноразового ідентифікатора «А6285». Аналогічно додаткова угода до Кредитного договору 30.06.2023 підписана ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «С3587» (т. 1 а. с. 42).

При цьому відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.05.2024 № 7/4941 грошові кошти в розмірі 14 300 грн 29.06.2023 перераховані на картку з № НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 66 зворот).

Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.07.2024 № 7/5397 грошові кошти в розмірі 500 грн 30.06.2023 перераховані на ту ж картку (т. 1 а. с. 68).

Згідно з п. 10 розділу II Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113 договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Обставина емітування вказаної картки та зарахування коштів у розмірі 14 300 грн 29.06.2023 підтверджена також відповіддю АТ «Універсал Банк» (т. 1 а. с. 192).

З огляду на стандарт доведення «баланс імовірностей» колегія суддів не вбачає підстав для сумніву в тому, що кошти в розмірі 500 грн також були зараховані відповідачу на його картку.

Таким чином, матеріали справи доведено виникнення зобов`язальних (кредитних) правовідносин між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , а також виконання кредитором своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У матеріалах справи міститься договір факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу права грошових вимог до боржників.

Указаний договір, а також додатки до нього підписанні як Клієнтом - ТОВ «Авентус Україна», так і Фактором - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (т. 1 а. с. 74 зворот - 75 зворот, 171-181).

Висновки суду про неможливість встановити факт переходу прав вимоги за Кредитним договором від ТОВ «Авентус Україна» до позивача з огляду на підписання витягу з реєстру боржників лише представником позивача є помилковим та зроблений із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Витяг із реєстру боржників засвідчений представником позивача у порядку, установленому законом (т. 1 а. с. 76), а тому суд не мав підстав не брати його до уваги.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині того, що повний Реєстр боржників містить персональні дані та конфіденційну інформацію про третіх осіб. Поширення такої інформації без згоди відповідних фізичних осіб суперечить вимогам Закону України «Про захист персональних даних», яким передбачено обмеження щодо обробки, зберігання та розповсюдження персональних даних без належних правових підстав та згоди суб`єктів персональних даних. Таким чином, ненадання до суду копії повного реєстру боржників є виправданим з міркувань законодавства про захист персональних даних, а також не впливає на факт передачі прав вимоги за договорами, який підтверджено іншими письмовими доказами.

З урахуванням викладеного, висновок суду про відмову в задоволенні позову зроблений всупереч обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення із ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до умов Кредитного договору сума кредиту становить 14 300 грн (з 30.06.2023 - 14 800 грн), строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,697 % в день за умови сплати Споживачем до 14.07.2023 (+3 дні) коштів у сумі, не меншої суми першого платежу.

Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із розрахунку заборгованості вбачається дотримання первісним кредитором - ТОВ «Авентус Україна» умов Кредитного договору як щодо строку нарахування, так і розміру відсотків за користування кредитним коштами, а також приписів ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням (т. 1 а. с. 16-24).

Зокрема, оплата в розмірі 800 грн 02.07.2023 була розбита на 511,93 грн, які зараховані в оплату процентів та 288,07 грн, які зараховані в оплату основного боргу, та який став у розмірі 14 511,93 грн (14 300 + 500 - 288,07) і після цього не зменшувався з огляду на відсутність надлишку коштів, сплачених відповідачем на погашення процентів за Кредитним договором (2 165,91 грн 18.07.2023; 4 331,81 грн 02.08.2023; 5 775,75 грн 22.08.2023; 2 887,87 грн 01.09.2023; 4 909,38 грн 18.09.2023; 3 754,24 грн 02.10.2023; 1 400 грн 06.12.2023).

Подальші відсотки нараховані із розрахунку 288,79 грн за день (14 511,93 * 1,99%) та відповідають умовам Кредитного договору.

Загальний розмір заборгованості до відступлення прав вимоги за Договором факторингу становив 14 511,93 грн тіло кредиту та 20 836,62 грн відсотки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також донарахування позивачем відсотків за період з 27 травня 2024 року по 22 червня 2024 року у розмірі 7 797,33 грн здійснено в межах строку кредитування, а тому належить до стягнення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ «Авентус Україна», права якого відступлено до позивача, належним чином виконало свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 43 145,88 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, вважає обґрунтованими вимоги позивача.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кредитом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права щодо оцінки доказів, а також дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи в частині недоведеності факту переходу прав вимоги до відповідача за Кредитним договором від первісного кредитора до позивача.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позову (т. 1 а. с.103) та апеляційної скарги (т. 2 а. с. 17) у загальному розмірі 5 329,28 грн.

Позивач також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 8 000 грн - в апеляційній інстанції.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подав такі докази: договір № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року (т. 1 а. с. 95-96); акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19 вересня 2024 року на суму 10 000 грн (т. 1 а. с. 98); договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року (т. 2 а. с. 9-10); звіт про надання правової допомоги від 06 серпня 2025 року на суму 8 000 грн (т. 2 а. с. 31); платіжна інструкція від 06 серпня 2025 року на суму 8 000 грн (т. 2 а. с. 34).

Таким чином, позивачем доведено понесення витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, які підлягають відшкодуванню.

Водночас у постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої та апеляційної інстанції, визначений представниками позивача є завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 43 145,88 грн, з яких тіло кредиту 14 511,93 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 18 000 грн є непропорційною щодо ціни позову, а тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 8 000 грн.

Усього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 13 329,28 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 367, 374, 376, 381-383, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6813403 від 29.06.2023 у розмірі 43 145,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати в загальному розмірі 13 329,28 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, адреса місцезнаходження: . Набережно-корчуватська, буд. 27, інше приміщення 2, м. Київ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова