Провадження №2/522/8572/25
УХВАЛА

08 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Гресько Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про повернення до стадії підготовчого провадження та клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про витребування доказів та проведення експертизи,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни, третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» про визнання нотаріальної дії незаконою та скасування заборони на нерухоме майно.

Судове засідання по справі призначено на 04 грудня 2025 року.

04 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про повернення до стадії підготовчого провадження, у яких заявник просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження у справі.

Також, 04 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про витребування доказів та проведення експертизи, у якому заявниця просила витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни оригінали документів, а саме:

- договір іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129;

- інформацію із нотаріальної книги про вчинення нотаріальної дії 27.05.2008 року, а саме, підписання договору іпотеки представником АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» - Касаткіним Костянтином Петровичем, РНОКПП - НОМЕР_1 ;

- усі нотаріальні документи, посвідчені 27.05.2008 року за участі ОСОБА_1 .

У клопотанні заявниця також просить суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи належать підписи у договорі іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129, саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ?

Проведення експертизи заявник просить доручити судовим експертам ТОВ «СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКПЕРТИЗА».

У судове засідання, призначене на 08 грудня 2025 року з`явився представник позивача та відповідача. Інші учасники справи у судове засідання - не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У судовому засіданні судом поставлено питання про можливість задоволення вказаного клопотання. Учасники справи проти задоволення вказаного клопотання не заперечували.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи - не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження мотивовано тим, що не примірниках договору, наданих позивачем підпис представника банку відсутній та наявні виправлення в тексті. В той же час, відповідачка надала суду підписані всіма сторонами правочини без будь-яких описок та виправлень. У зв`язку з чим, існує потреба у витребуванні оригіналів доказів, наданих позивачеві, а також призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи для встановлення належності підписів у наданих суду документах позивачеві та представнику банку.

Відповідно до п.п.3, 6 ч.1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові КЦС ВС від 05.10.2022 № 204/6085/20 вказано, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим такі обставини мають бути вагомими. Зазначена правова позиція також викладена у постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20, постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21.

У п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України вказано, що у підготовчому засіданні суд у разі необхідності здійснює визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів

Тобто, вирішення питання про витребування доказів, а також призначення експертизи може відбуватися виключно на стадії підготовчого засідання.

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що суд має розглядати спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами.

Враховуючи вищенаведене, з метою проведення всіх підготовчих дій, які необхідні для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, вчинення яких можливе лише на стадії підготовчого провадження, суд приходить до висновку про необхідність повернення до стадії підготовчого провадження.

Як вже було зазначено, 04 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про витребування доказів та проведення експертизи, у якому заявниця просила витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни оригінали документів, а саме:

- договір іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129;

- інформацію із нотаріальної книги про вчинення нотаріальної дії 27.05.2008 року, а саме, підписання договору іпотеки представником АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» - Касаткіним Костянтином Петровичем, РНОКПП - НОМЕР_1 ;

- усі нотаріальні документи, посвідчені 27.05.2008 року за участі ОСОБА_1 .

Клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження мотивовано тим, що не примірниках договору, наданих позивачем підпис представника банку відсутній та наявні виправлення в тексті. В той же час, відповідачка надала суду підписані всіма сторонами правочини без будь-яких описок та виправлень. У зв`язку з чим, існує потреба у призначенні по справі судово-почеркознавчої експертизи для встановлення належності підписів у наданих суду документах позивачеві та представнику банку, проведення якої неможливе без оригіналів документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Суд також роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, з метою всебічного, повного встановлення усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та витребування доказів.

У клопотанні від 04.12.2025 року заявниця просить суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи належать підписи у договорі іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129, саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ?

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такою згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експерту установу визначає суд.

У ч.ч.3-4 ст.103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно ч.ч.1-3 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Згідно ч. 1 ст. 108 експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 ЦПК України, суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачується особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Проведення експертизи заявник просить доручити судовим експертам ТОВ «СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКПЕРТИЗА».

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА УКРАЇНИ» є юридичною особою приватного права.

Звертаючись до суду із клопотанням, заявник належним чином не обґрунтував, у чому саме полягає необхідність проведення судово-почеркознавчої експертизи в юридичною особою приватного права, а не будь-якою державною спеціалізованою науково-експертною установою, що входить до складу Міністерства юстиції України.

У ч.3 ст.103 ЦПК України визначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Одеський науково-дослідний інституту судових експертиз Міністерства юстиції України є державною спеціалізованою науково-експертною установою, що входить до складу Міністерства юстиції України, та яка забезпечує проведення судових експертиз.

Таким чином, враховуючи те, що самостійне отримання висновка експерта зі сторони позивача - утруднене, оскільки для проведення експертизи необхідно надати експерту оригінал договору, що знаходиться у відповідача, беручи до уваги той факт, у клопотанні чітко обґрунтовано необхідність проведення такої експертизи та те, що заявником не обґрунтовано проведення експертизи саме юридичною особою приватного права, а не державною спеціалізованою установою суд, доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно наказу «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.98 року № 53/5, для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Оскільки, проведення вказаної експертизи є неможливим без вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків, суд доходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання ОСОБА_1 надати суду вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 189, 200, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про повернення до стадії підготовчого провадження - задовольнити.

Повернутися до розгляду справи №522/19560/25-Е (провадження №2/522/8572/25) на стадію підготовчого провадження.

Клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни оригінали документів, а саме:

- договір іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129;

- інформацію із нотаріальної книги про вчинення нотаріальної дії 27.05.2008 року, а саме, підписання договору іпотеки представником АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» - Касаткіним Костянтином Петровичем, РНОКПП - НОМЕР_1 ;

- усі нотаріальні документи, посвідчені 27.05.2008 року за участі ОСОБА_1 .

Копію ухвали до виконання направити на адресу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни, 65058, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 25, електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1

Вищезазначені документи та інформацію необхідно надіслати до суду невідкладно після отримання ухвали задля недопущення порушення строків розгляду справи.

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Клопотання представника позивача - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про призначення експертизи - задовольнити частково.

Призначити по справі №522/19560/25-Е за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Пашичевої Галини Леонідівни, третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» про визнання нотаріальної дії незаконою та скасування заборони на нерухоме майно судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8, електронна адреса - .

На вирішення експертам поставити наступні питання:

- чи належать підписи у договорі іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного між АБ «ФАКТОРІАЛ-БАНК» та ОСОБА_1 , реєстровий номер - 2129, саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ?

В розпорядження експертів направити матеріали цивільної справи №522/19560/25-Е.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст.384,385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Витрати по оплаті експертизи покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Зобов`язати ОСОБА_1 надати суду для подальшого направлення експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі їх ухилення від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його

Призначити проведення підготовчого судового засідання на 02 лютого 2026 року на 13 год. 30 хв. у залі суду № 224 у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в частині призначення експертизи до Одеського апеляційного суду протягом 5-ти днів. В іншій частині ухвала є остаточною та оскарженню окремо від рішення суду - не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.

08.12.25