ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
08 грудня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Слюсар Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів в приміщенні суду заяву представника позивача адвоката Згоди Олексія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №381/2720/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання знесення самочинного будівництва та відновлення до попереднього стану земельної ділянки, -
05 листопада 2025 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Від сторони позивача направлено докази понесення витрат на правову допомогу лише 26 листопада 2025 року, тобто після ухвалення рішення у справі, зробивши до закінчення судових дебатів у справі про це відповідну заяву. Таким чином, виникла необхідність в окремому порядку вирішенні даного питання.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).
Рішення суду від 05 листопада 2025 року було проголошено 14 листопада 2025 року, надійшло до електронного кабінету представника позивача 23 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року поновлено представнику позивача процесуальний строку для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду без повідомлення сторін.

Відповідач, будучи повідомленим про надходження даної заяви, заперечень проти неї не подавав. Разом з тим, представник відповідача у додаткових поясненнях від 10.09.2025 року в прохальній частині просив відмовити стороні позивача у стягненні судових витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 уклала з ФОП адвокатом Згодою О.О. Договір №174/23 про надання правової допомоги від 18.04.2023 р., предметом якого визначено представництво інтересів у справі про знесення самочинного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0664 (т. 1 а.с. 238-239).

Відповідно до пункту 5.1. Договору, вартість послуг адвоката за цим договором становить 30 000,00 грн., яка може бути зменшена або збільшена за домовленістю сторін.

Акт приймання-передачі наданих послуг, підписаний сторонами договору є документом, який підтверджує здійснення повного розрахунку між сторонами (п. 3.3. Договору).

На підставі вказаного договору, а також Ордеру серії ВН №1256149 (т. 1 а.с. 240), адвокат Згода О.О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у даній справі.

Адвокатом надано Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №174/23 від 18.04.2023 року, датований 07 листопада 2025 року, що містить детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), вартість який у сукупності становить 30 000,00 грн. та відсутність претензій щодо виконання умов договору у клієнта.

Зазначений акт містить перелік правничої допомоги, яка надана адвокатом Згодою О.О. позивачу ОСОБА_1 за період з 24 квітня 2023 року по 05 листопада 2025 року.

Таким чином, загальна сума коштів, яку сплатила ОСОБА_1 на рахунок адвоката, складає 30 000,00 грн., так як акт приймання-передачі наданих послуг, підписаний сторонами договору є документом, який підтверджує здійснення повного розрахунку між сторонами, про що зазначено у договорі.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, наявність між адвокатом та позивачем договірних відносин до подачі даної заяви до суду не впливає на можливість стягнення витрат на правову допомогу, обсяг який було надано та розмір який було погоджено уже в результаті та після завершення розгляду даної справи.

За вказаних обставин, оскільки позивачем надано суду докази понесення витрат на правничу допомогу, які вона сплатила, а стороною відповідача заперечуючи проти заявленого клопотання не доведено не співмірність таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 30 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, визначених Цивільним процесуальним кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Осаулова Н.А.

Додаткове рішення суду виготовлено 08.12.2025 року