Провадження № 2-н/369/4255/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

встановила:

Представник заявника адвокат Ординат З.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Ст. 162 ЦПК України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з заяви заявниця ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 03.02.2020 року № 3001- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що не відноситься до територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до відповіді № 2038728 від 24.11.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що також не відноситься до територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

З викладеного вбачається, що ані заявниця, ані боржник, з якого вона просить стягнути аліменти, на території, яка територіально підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Частиною 8 статті 165 ЦПК України передбачена можливість постановлення ухвали про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи-підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду.

У даному випадку боржник ОСОБА_2 не є юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, доказів протилежного суду не надано та не зазначено про існування таких доказів, а тому процесуальні підстави для передачі заяви про видачу судового наказу за підсудністю відсутні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити. Така відмова не перешкоджає заявниці звернутися з аналогічною заявою за належною підсудністю.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 167 ЦПК України, суддя

постановила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Лапченко