УХВАЛА

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 521/10184/24

провадження № 61-14481ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Дмитро Ігорович, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 1 366 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 530,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у сумі 164,97 гривень.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - Єргієва Д. І. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4., та ОСОБА_1 , в особі представника Єргієва Д. І. , залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Єргієва Д. І. залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 задоволено.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2024 року скасовано, заяву ОСОБА_1 в особі представника Єргієва Д. І. повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника Єргієва Д. І. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі відмовлено.

18 листопада 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Д. І., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків - порушення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, надання доказів направлення копій касаційної скарги позивачу ОСОБА_2 .

Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.

У поданій 01 грудня 2025 ороку заяві ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Д. І., порушив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію ухвали Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року заявником отримано в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» лише 19 жовтня 2025 року.

Врахувавши наведенізаявником обставини, взявши до уваги, що оскаржувана ухвала надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 17 жовтня 2025 року, а 20 жовтня 2025 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту ухвали Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Д. І., підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Підставами касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанцій заявник зазначає порушення норм процесуального права. Вказує на те, що судом апеляційної інстанції не враховано, що він був вимушений звернутись за правничою допомогою не тільки через оскарження ним рішення суду першої інстанції, а також через те, що позивачем ОСОБА_2 оскаржувалось рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У постанові суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, другою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього.

Відповідно до частин першої-другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подібні висновки зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Встановивши, що апеляційна скарга ОСОБА_1 постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року залишена без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року - без змін, суд апеляційної інстанції дійшов загалом правильного висновку про відсутність підстав для постановлення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів враховує, що апеляційні скарги були подані як позивачем, так і відповідачем, й обидві апеляційні скарги були залишені судом апеляційної інстанції без задоволення.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Д. І., та змісту ухвали суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалуОдеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, є необґрунтованою.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Дмитро Ігорович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єргієв Дмитро Ігорович, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та 3-х відсотків річних за користування грошовими коштами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович