УХВАЛА

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 524/5680/19

провадження № 61-14970ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 04 березня 2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесеної у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 524/5680/19 від 19 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову від 04 березня 2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесену приватним виконавцем Скрипником В. Л. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 524/5680/19

від 19 червня 2023 року.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності винесена приватним виконавцем Скрипником В. Л. передчасно (без проведення процедур, передбачених частинами першою-четвертою статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю») всупереч порядку звернення стягнення на частку учасника товариства з обмеженою відповідальністю, встановленого статтею 53-1 Закону України «Про виконавче провадження», та у незаконний спосіб обмежує право користування і розпорядження частками учасника товариств, які є у власності боржника (проведення у незаконний спосіб оцінки майна має на меті подальше відчуження часток учасника товариств), порушує права та інтереси ОСОБА_1 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 28 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року та ухвалу цього ж суду від 19 травня 2025 року залишено без змін.

28 листопада 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року, ухвалити нове судове рішення. Визнати протиправною та скасувати постанову

від 04 березня 2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесену приватним виконавцем Скрипник В. Л. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 524/5680/19 від 19 червня 2023 року.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року отримано заявником у підсистемі «Електронний суд» 29 жовтня 2025 року, на підтвердження чого надано суду картку руху документу.

Врахувавши наведені заявником обставини, взявши до уваги, що постанова Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у підсистемі «Електронний суд» доставлена сторонам 29 жовтня 2025 року, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано, що залученню суб`єкта оціночної діяльності для розрахунку вартості частки боржника відповідно до статті 53-1 Закону України «Про виконавче провадження» повинно передувати виконання процедур, передбачених частинами першою-четвертою статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»: по-перше, повідомлення товариства про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника); по-друге, надсилання постанови про накладення арешту на частку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця має відбуватися згідно із статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом. Виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Згідно зі статтею 53-1 Закону України «Про виконавче провадження» особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Частинами першою-четвертою статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів, на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи, або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У разі звернення стягнення на частку у статутному капіталі товариства на підставі виконавчого документа виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті.

З дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника.

Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другоюцієї статті, суб`єкт оціночної діяльності, якого залучає виконавець на підставі своєї постанови або виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите постановою від 29 серпня 2024 року відносно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 524/5680/19, виданого 19 червня 2023 року Автозаводським районним судом міста Кременчука.

Постановою від 27 листопада 2024 року у цьому виконавчому провадженні накладено арешт на майнові (корпоративні) права, що належать ОСОБА_1 , а саме частку у статутному капіталі ТОВ «Будтехмонтажінвест» та частку у статутному капіталі ФГ «Трудовик-12», а постановою від 12 лютого 2025 року - проведено опис та арешт майна.

Постановою від 04 березня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» в особі директора Скобкіна Д. С.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. від 01 квітня 2025 року скасовано постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 04 березня 2025 року.

Відмовляючи у задоволені скарги, суди попередніх інстанції дійшли достатньо обґрунтованого висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання приватний виконавець діяв в межах і спосіб, визначений законом, а доводи ОСОБА_1 щодо порушеного його прав, яке він пов`язує з нібито намаганням приватного виконавця позбавити його права власності є безпідставними.

Залишаючи в силі ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов об`єктивного висновку про те, що боржником не доведено порушення приватним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження», які могли б бути підставою для визнання протиправною постанови про призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

При цьому, колегія судів враховує, що станом на час розгляду справи у суді першої інстанції оскаржувана постанова приватного виконавця від 04 березня 2025 року вже скасована ним постановою від 01 квітня 2025 року.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не виявлено порушення судами норм ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 04 березня 2025 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесеної у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 524/5680/19 від 19 червня 2023 року.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович