Провадження № 22ц/812/2088/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Коростієнко Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Брайт Інвестмент»,

на заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Чулупа О. С. у місті Миколаєві зі складанням повного рішення, у справі

за позовом

ТОВ «Брайт Інвестмент»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення 3% річних та втрат від інфляції,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за прострочення виконання грошової зобов`язання в загальному розмірі 156 220 грн 22 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що 14 серпня 2007 року відповідачкою ОСОБА_2 укладено з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Надра» кредитний договір 08/08/2007/840К1495. Того ж дня в забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_1 зобов`язався відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_2 та став солідарним боржником.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Надра» та ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку 251 549 грн 82 коп. заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

За умовами договору про відступлення прав вимоги № GL48N714070_blank, укладеним 5 серпня 2020 року ПАТ КБ «Надра» з ТОВ «Брайт Інвестмент», позивач набув права вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_2 та усіма похідними договорами.

В подальшому, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року замінено сторону стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі 2-2979/10.

Посилаючись на ці обставини та те, що відповідачами рішення Шевченківського районного суду міста Києва не виконано, правонаступник первісного кредитора просив стягнути з солідарних боржників у якості відповідальності за невиконання грошового зобов`язання 3% річних та втрат від інфляції за період з 1 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року матеріали справи направлено до Центрального районного суду міста Миколаєва для розгляду за підсудністю.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 4 березня 2025 року справу прийнято до розгляду та за позовом відкрито провадження.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2025 року позов ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 3% річних у розмірі 36 649 грн 82 коп. У решті вимог відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції, виходив з наявності підстав для стягнення 3% річних та відсутності підстав для стягнення втрат від інфляції, оскільки втрати від інфляції нараховуються за невиконання грошового зобов`язання визначеного у гривнях.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення, просив його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову в частині стягнення збитків від інфляції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2010 року, яке досі не виконано боржниками, ухвалено про стягнення заборгованості в національній валюті України в гривні, в сумі 251 549 грн 82 коп., а тому вважав відмову в нарахуванні втрат від інфляції безпідставною.

Посилався на відповідну судову практику.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Справу розглянуто за відсутності її учасників за їх належного повідомлення та відсутності заяв або клопотань про відкладення розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір 08/08/2007/840К1495 на суму 30 000 доларів США зі сплатою 14,49 % річних строком до 11 серпня 2017 року (а.с.19-20). Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, банк звернувся до суду із позовом, за наслідками розгляду якого рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2010 року з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнуто в солідарному порядку 251 549 грн 82 коп. заборгованості за кредитним договором, судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 250 грн, а усього 253 499 грн 82 коп. На підставі судового рішення банку видано виконавчий лист (а.с.24).

Виконавчі листи стосовно стягнення суми боргу з боржника ОСОБА_1 подані банком на примусове виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за якими відкрито виконавче провадження №22884508, що завершено 18 вересня 2012 року з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Дані про повторну подачу виконавчого листа стосовно примусового виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 у справі відсутні (а.с.88-90).

Виконавчі листи стосовно боржниці ОСОБА_2 знаходилися на виконання у Новоодеському відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за відкритим виконавчим провадженням №52372047, що завершено 30 березня 2017 року з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Дані про повторну подачу виконавчого листа стосовно примусового виконання рішення суду боржницею ОСОБА_2 у справі відсутні (а.с.88-90).

5 серпня 2020 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N714070_blank, за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_2 та усіма похідними договорами (а.с.9-11,14-15).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 3 лютого 2023 року у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі 2-2979/10, замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с.25-26).

На час заміни первісного стягувача на його правонаступника відомості про виконання боржниками рішення суду відсутні.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, враховуючи тривале невиконання боржниками судового рішення, правонаступник банку - ТОВ «Брайт Інвестмент» просив застосувати до відповідачів відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, визначеного у рішенні суду, шляхом стягнення з них 3% річних та збитки від інфляції за період з 1 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Втім, задовольняючи вимоги позивача про стягнення на його користь 3% річних та одночасно відмовляючи у стягненні збитків від інфляції, суд виходив з умов кредитного договору, де зобов`язання визначено у доларах США, а не у гривневому еквіваленті.

Рішення суду в частині стягнення 3% річних учасниками справи не оскаржене, і тому не є предметом апеляційного перегляду.

В той же час, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні збитків від інфляції, колегія суддів не може з ним погодитися, так як воно не відповідає обставинам справи та суперечить нормам матеріального права, оскільки, по-перше, місцевий суд помилково виходив з невиконання боржниками умов договору, за якими зобов`язання визначено у доларах, а не з грошового зобов`язання, яке встановлено за рішенням суду від 19 січня 2010 року у національній валюті України гривні, про невиконання якого зазначав позивач.

Отже, позивач посилався на невиконання відповідачами свого обов`язку, визначеного у рішенні суду про солідарне стягнення з них боргу в розмірі 251 549 грн 82 коп. (а.с.24)

За такого, до правовідносин, які виникли між сторонами, слід було застосувати правовий висновок ВП ВС викладений у постанові від 27 листопада 2019 року під час розгляду справи № 340/385/17, де виснувано, що оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті, валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість з часу реалізації кредитором свого права є правомірним.

На зазначене суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення втрат від інфляції за невиконання боржниками зобов`язання за період з 1 травня 2017 року по 23 лютого 2023 року.

При обрахуванні суми збитків за невиконання грошового зобов`язання, про стягнення якої пред`явив вимогу позивач, слід врахувати положення частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», де індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Тому, оскільки поріг індексації за вказаний період перевищив 103% лише у липні 2017, втрати від інфляції можуть бути нараховані за період з серпня 2017 року по лютий 2022 року, тобто за 1668 днів, внаслідок чого становлять суму в розмірі 107 426 грн 72 коп.

Таким чином, виходячи із встановлених колегією суддів обставин, є усі підстави для скасування рішення суду в частині відмови із ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку збитків від інфляції у розмірі 107 426 грн 72 коп. за невиконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2010 року про стягнення боргу за кредитним договором №08/08/2007/840К1495 від 14 серпня 2007 року, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

У відповідності до статті 141 ЦПК України у зв`язку зі зміною судового рішення, слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, за яким стягнути з відповідачів судовий збір на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» в сумі 2 234 грн 10 коп. в рівних частинах, тобто по 1 117 грн 05 коп. з кожного, а також стягнути 3 264 грн 56 коп. судових витрат за апеляційний перегляд справи, тобто по 1 632 грн 28 коп. з кожного.

Інших вимог, які були підставою для перегляду судового рішення в апеляційній скарзі не заявлено.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат від інфляції скасувати та ухваливши в цій частині нове про їх часткове задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку збитки від інфляції у розмірі 107 426 грн 72 коп. за невиконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2010 року.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 вересня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити, зазначивши про стягнення на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції з ОСОБА_2 в сумі 1 117 грн 05 коп. та з ОСОБА_1 в сумі 1 117 грн 05 коп..

Стягнути на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції з ОСОБА_2 - 1 632 грн 28 коп. та з ОСОБА_1 - 1 632 грн 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова