ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2189/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/662/23 Категорія: 302010000 Скирда Б.К.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіСіренко Ю. В., Гончар Н. І.
секретарШирокова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 (повний текст складено 09.10.2025, суддя в суді першої інстанції Скирда Б. К.) у цивільній справі за позовом керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів», про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання недійсним та скасування наказу, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року керівник Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся до суду з позовом у даній справі. яким просив усунути перешкоди у здійсненні Бобрицькою сільською радою Черкаського району Черкаської області права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2,00 га з кадастровим номером :01:001:1669 шляхом:

- визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.09.2017 № 23-8409/14-17-СГ;

- скасування рішення державного реєстратора Гормаш С. І. від 09.10.2017 (індексний номер 37473473) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_2 ;

- повернення спірної земельної ділянки на користь Бобрицької об`єднаної територіальної громади в особі Бобрицької сільської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2024 замінено первісного відповідача у справі ОСОБА_2 належним відповідачем ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що в ході моніторингу відкритих даних державного земельного кадастру України встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 площею 2,00 га знаходиться в межах Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів», створеного рішенням Київської обласної ради від 17.02.2000 № 168-10-ХХІІ та рішенням Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-4 «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів».

Вказаними рішеннями останньому надано статус об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. Межі регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» визначені вказаними рішеннями облрад та проектом створення регіонального ландшафтного парку. Зокрема, на території Черкаської області, в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаської області знаходиться 5 562,5 га території регіонального ландшафтного парку.

За результатами опрацювання відкритих даних земельного кадастру України за посиланням: https://kadastr.live/ встановлено, що на території Бобрицької сільської ради Черкаської області в межах сіл Григорівка, Трахтемирів та Луковиця визначено територію Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів».

Відповідно до листа Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 23.12.2022, згідно наявних в Управлінні картографічних матеріалів та картографічних матеріалів взятих з відкритих даних земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 знаходиться на території Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів».

Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» знаходиться у віданні АТЗТ «Аграрне Екологічне Об`єднання «Трахтемирів».

Даний регіональний ландшафтний парк охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Згідно реєстраційної справи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер нерухомого майна 220) ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної приватизації на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-8409/14-17-СГ від 15.09.2017 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Так відповідно до зазначеного наказу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області.

Цим же рішенням ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 2,00 га, в тому числі рілля площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1669, із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому згідно рішення реєстратора Канівської районної державної адміністрації Гормаш С. І. від 09.10.2017, індексний номер 37473473, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку.

Разом з тим, набуття права приватної власності та права користування на спірну земельну ділянку відбулося з порушенням норм ст.ст. 20, 84, 116, 122, 149, 150, 186-1 ЗК України, ст. 5 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин). Зазначена вище земельна ділянка має особливий статус цільового призначення (особливо цінних земель природно-заповідного фонду), а також згідно положень цивільного законодавства відноситься до земель обмеженої оборотоздатності.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області без зміни цільового призначення землі незаконно вилучила земельні ділянки природно-заповідного фонду із державної власності та передала у власність для ведення особистого селянського господарства, що суперечить вимогам ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» і є підставою для скасування наказу від 15.09.2017 № 23-8409/14-17-СГ.

На момент видання Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області наказу від 15.09.2017 № 23-8409/14-17-СГ діяли норми Земельного кодексу України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України», які встановлювали, що спірні земельні ділянки мали цільове призначення землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

На час відведення земельної ділянки Кабінет Міністрів України являвся розпорядником земель державної власності природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та лише за його погодженням можлива зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Спірна земельна ділянка на момент її відведення перебувала у державній власності та відносилася до земель природно-заповідного фонду, разом з тим, земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1669 відведено у приватну власність неуповноваженим органом та всупереч порядку зміни цільового призначення із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення, оскільки Кабінет Міністрів України рішень про зміну цільового призначення земельної ділянки та її відведення у приватну власність не приймав, а також всупереч вимог ст.ст. 20, 25, 50 Закону України «Про землеустрій» без розроблення відповідного проекту із землеустрою.

Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено за вказаних обставин при передачі у власність з метою неправомірного позбавлення держави права власності на землю.

Встановлене спірній земельній ділянці цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» жодним чином не впливає на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її дійсного використання за таким призначенням, оскільки з моменту оголошення регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Трахтемирів» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не мало права видавати спірний наказ щодо передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки природно-заповідного фонду без її вилучення з користування регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Трахтемирів», без зміни цільового призначення земельної ділянки, тобто переведення землі з однієї категорії до іншої, за відсутності погодження Верховної Ради України на вилучення спірної ділянки (припинення права користування) та погодження Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації на її відведення у приватну власність.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.09.2017 № 23-8409/14-17-СГ та рішення державного реєстратора Канівської районної державної адміністрації, індексний номер 37473473 від 09.10.2017, підлягають визнанню недійсними і скасуванню, а земельна ділянка природно-заповідного фонду :01:001:1669 площею 2,00 га підлягає поверненню з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Разом з тим, як зазначено прокурором, у разі протиправної передачі цих об`єктів у користування, відповідне порушення, враховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

Також, обґрунтовуючи порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором, зазначено, що необхідність подання цього позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства.

Як зазначає прокурор, Бобрицькою сільською радою у розумний строк у судовому порядку не вживались належні заходи щодо захисту порушених інтересів держави, тобто як з моменту отримання земельних ділянок у розпорядження, з моменту реорганізації Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області, так і з моменту отримання від окружної прокуратури листа щодо встановленого факту незаконного відведення спірної земельної ділянки.

Отже, звертаючись до суду з позовною заявою, прокурор реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді і його участь викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 позов задоволено частково та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні Бобрицькою сільською радою Черкаського району Черкаської області права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 2,00 га з кадастровим номером :01:001:1669 шляхом її повернення на користь Бобрицької об`єднаної територіальної громади в особі Бобрицької сільської ради, а в решті вимог відмовлено з посиланням на те, що спірна земельні ділянка перебуває у межах об`єкта природно-заповідного фонду та не може передаватися у приватну власність зі зміною цільового призначення не уповноваженим державним органом, що є підставою для зобов`язання поточного володільця повернути майно у власність територіальній громаді.

Водночас суд першої інстанції указав, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру, скасування рішення державного реєстратора та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності на земельну ділянку, задоволенню не підлягають через неефективність способу захисту порушеного права.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав 10.11.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відхилення позовних вимог.

Вказує, що спірна земельні ділянка не знаходиться у межах ландшафтного парку «Трахтемирів», що підтверджується Відповіддю № 257-р/05-08 від 22.07.2024 на адвокатський запит адвоката Балєва М. П. від 05.07.2024 Державного архіву Черкаської області з копіями рішень Виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів м. Черкаси Черкаської області від 19.06.1986 № 185 «Про оголошення заповідної території «Трахтемирів», від 02.08.1989 № 159 «Про розширення меж заповідної території «Трахтемирів», від 09.08.1994 № 3 «Про створення державного історико-культурного заповідника «Трахтемирів» та Розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 08.09.1999 № 344 «Про заходи щодо забезпечення функціонування державного історико-культурного заповідника «Трахтемирів».

Так згідно з картою-схемою, що додається до Рішення від 19.06.1986 № 185, спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :01:001:1669 знаходиться за межами оголошеної заповідної території «Трахтемирів», що підтверджується також Схемою, що додається до Рішення від 02.08.1989 № 159.

За переліком заповідних територій та об`єктів місцевого значення, які Рішенням Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-14 включаються до складу РЛП «Трахтемирів»: зазначеними Рішеннями передбачено включення територію села Григорівка, в той час як спірна земельна ділянка з кадастровим номером: :01:001:1669 знаходиться на захід від польової дороги поблизу села Григорівка, яка є межею РЛП «Трахтемирів», тобто за межами заповідної території (як це чітко визначено на Схемах, що є додатками до вищезгаданих Рішень).

Аргументуючи позовні вимоги керівник Смілянської окружної прокуратури в якості доказу надав до суду першої інстанції викопіювання з сайту: https://kadastr.live/#, який не є офіційним сайтом Публічної кадастрової карти України.

За даними Державного земельного кадастру відомості про об`єкт регіонального ландшафтного парку "Трахтемирів" до Національної кадастрової системи не вносились / кадастровий обліковий номер не визначався, що підтверджується Відповіддю № 29-23-0.2-6084/2-24 Головного управління держгеокадастру у Черкаській області від 06.09.2024 на адвокатський запит адвоката Балєва М.П. вх. № 29-5421/0/1-24 від 02.09.2024.

Суд першої інстанції не врахував, що згідно з архівних документів на момент виникнення спірних правовідносин Проект організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів РЛП «Трахтемирів» не затверджений Черкаською обласною радою - лист-відповідь Черкаської обласної ради № 01-33/536 від 27.06.2024 на адвокатський запит адвоката Балєва М. П. від 21.06.2024.

Натомість наявними у справі доказами підтверджено правомірність набуття у власність спірної земельної ділянки матір`ю позивача.

Оскільки право власності держави на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з володіння держави у володіння ОСОБА_2 у 2017 році, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли держава в особі уповноваженого органу довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Отже суд першої інстанції помилково не застосував до позовних вимог наслідки спливу строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника окружної прокуратури просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим, а доводи скаржника такими, що суперечать матеріалам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області проти задоволення її вимог не заперечував.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-14 «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» місцевого значення» з метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу на території Черкаської області, відповідно до ст.ст. 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», пункту 24 частини першої ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи подання Державного управління екологічної безпеки в області, у Канівському районі на території Григорівської сільської ради утворено регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» на площі 5562,5 га без вилучення земель у власників (користувачів) та визначено його засновником Акціонерне товариство Закритого типу «Аграрно-Екологічне об`єднання «Трахтемирів» (т.1 а.с.42, 58).

Згідно Охоронного зобов`язання від 07.09.2000, АТЗТ «Аграрно-Екологічне об`єднання «Трахтемирів» дає зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» організованого рішенням Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-14 в межах території Григорівської сільської ради Канівського району загальною площею 5562,5 га (т.1 а.с.59).

Відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 25.08.2016 № 23-8170/14-16-СГ надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність, розташованої в адмінмежах Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області за межами населеного пункту. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.36).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.09.2017 № 23-8409/14-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області. Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1669) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (код КВ ЦПЗ секція А, підрозділ 01.03), розташовану в адмінмежах Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області (т.1 а.с.37).

Згідно з відповіддю Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 23.12.2022 № 02/10-04-17/1599/02/10-04-17/13339, яка надана на запит Смілянської окружної прокуратури від 20.12.2022 № 52/2-5715 вих 22, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 знаходиться на території Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» (т.1 а.с.72).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2023 посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л. А., на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована: Черкаська область, Черкаський район, Григорівська сільська рада, та зареєстрованого згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 99728236, виданий ОСОБА_3 державним реєстратором Канівської районної державної адміністрації, Черкаської області від 09.10.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220. Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1669. Експлікація земельних угідь: 1. Рілля 2,0000 га. Цільове призначення (використання) земельної ділянки 01.03. для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.118).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2024 № 365488831, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 площею 2,0000 га перебуває у приватній власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.116-117).

Згідно наданої відповіді секретаріату Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 29296/0/2-21 на запит прокурора від 28.08.2021 № 52/2-2968вих-21, Кабінетом Міністрів України рішень про погодження зміни цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного фонду із зазначеними у запиті кадастровими номерами розташованих на території Бобрицької сільської ради Черкаської області, не приймалося (т.1 а.с.92).

У позовній заяві прокурор вказав, що спірна земельна ділянка до моменту передачі у власність відносилась до земель природно-заповідного фонду, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не мало права нею розпоряджатися. Таким чином, спірна земельна ділянка вибула із власності держави поза волею останньої, оскільки уповноважений державою орган відповідного рішення щодо їх передачі або відчуження, не приймав. Відомості про державну реєстрацію в подальшому були внесені державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, Бобрицькою сільською радою у розумний строк у судовому порядку не вживались належні заходи щодо захисту порушених інтересів держави, а тому за наявності суспільного інтересу у поверненні спірної земельної ділянки до комунальної власності, зокрема підвищеного суспільного інтересу до збереження Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів», прокурор звернувся до суду для захисту відповідних публічних інтересів держави.

За доводами відповідача прокурор не підтвердив доказами, що спірна земельні ділянка знаходиться у межах РЛП «Трахтемирів».

Так згідно ч.ч. 1-4 ст. 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. За ст. 54 цього ж Закону зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

На сьогодні межі Парку в натурі не встановлені, тому за частиною 4 статті 7 Закону межі Парку визначаються відповідно до проекту створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду - постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У даній справі, прокурор зазначав, що підставою для представництва інтересів держави в особі Бобрицької сільської ради є не здійснення захисту порушених інтересів держави.

Так з 27.05.2021 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX, яким внесено відповідні зміни до ст. 122 ЗК України, а також набрали чинності положення п. 24 розділу X Перехідні положення ЗК України.

Відповідно до п. 24 розділу X Перехідні положення ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно заповідного фонду.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» має статус об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення, межі якого визначені проектом створення регіонального ландшафтного парку.

Отже з 27.05.2021 розпорядником земель комунальної власності, до яких відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення місцевого значення, є уповноважений орган територіальної громади.

Смілянською окружною прокуратурою на адресу Бобрицької сільської ради скеровано листа № 52/2-5748 вих 22 від 21.12.2022 в якому викладено виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства щодо незаконності відведення земель природно-заповідного фонду та запитано про вжиті сільською радою заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідних земель у розпорядження держави або повідомлення про неможливість звернення до суду з метою захисту інтересів держави в судовому порядку Смілянською окружною прокуратурою (т.1 а.с.80-81).

Разом з тим, наданою відповіддю виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 22.02.2023 № 222 на запит прокурора, щодо подання позову в інтересах держави в особі Бобрицької сільської ради Черкаської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:1669 площею 2,0 га, повідомлено, що в сільській раді відсутні відомості щодо того чи знаходиться вказана земельна ділянка в межах природно-заповідного фонду.

Тобто Бобрицькою сільською радою у розумний строк у судовому порядку не вживались належні заходи щодо захисту порушених інтересів держави.

Отже прокурор дотримався передбачених ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» вимог щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у суді у цій справі.

Далі, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії . Категорії земель України мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).

Статтею 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 9 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Положення ст. 45 ЗК України щодо можливості перебування земель природно-заповідного фонду у приватній власності передбачає, що громадяни у встановленому законодавством порядку можуть створити на належних їм землях об`єкт природно-заповідного фонду і тоді земельні ділянки, на яких вони розміщені, перебуватимуть у приватній власності зі зміною цільового призначення. У цьому випадку землевласник зобов`язаний забезпечити режим охорони об`єкту природно-заповідного фонду з оформленням охоронного зобов`язання.

Отже землі природно-заповідного фонду є обмеженими в обороті, а тому не можуть перебувати у власності фізичних осіб, надаватись їм для інших цілей ніж ті, що визначені ст. 9 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України».

Вказані висновки відображено в постанові ВП ВС від 11.06.2020 у справі №359/281/18.

Так відповідно до частини п`ятої статті 53 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання

Як визначено статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктами а), в) частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом г) частини першої статті 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Відповідно до частини другої статті 150 ЗК України припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах «в» і «г» частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Погодження матеріалів вилучення (викупу) земельних ділянок особливо цінних земель, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, провадиться Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, Київської і Севастопольської міських рад.

Системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності, зокрема, для будівництва житла був можливим тільки за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, за загальним правилом, цивільні права, зокрема, право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.

У аспекті викладеного вище, надаючи оцінку аргументам відповідача про те, що спірна земельна ділянка на відноситься до території РЛП «Трахтемирів» та не віднесення її до земель природно-заповідного фонду, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Як вказано у постановах ВС від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 26.02.2020 у справі №911/3315/17, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19 до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями частини четвертої статті 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.

Так з публічної кадастрової карти України (т. 1 а.с. 71), на якій помічено розташування спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , а також зображень Google Maps, які є в загальному доступі, що відображають межі РЛП «Трахтемирів», а також спірну земельну ділянку, вбачається таке.

За межами населеного пункту с. Григорівка на захід та північ від села починається територія РЛП «Трахтемирів», яка обмежується річкою Дніпро на сході та півночі. На захід парк межує з селами Трахтемирів Черкаської області, Великий Букрин та Малий Букрин Київської області.

При цьому спірна земельна ділянка відповідача ОСОБА_1 знаходиться відразу за межами населеного пункту с. Григорівка на захід, тобто в межах природно-заповідних земель парку «Трахтемирів», що відповідатиме території, включеній до його картосхеми до проекту створення парку.

Крім того, прокурором суду апеляційної інстанції було надано відомості з Державного земельного кадастру, загальний доступ до яких обмежено, але у прокурора наявний, з яких чітко видно межі земель парку «Трахтемирів» за проектом його створення, межі сіл довкола нього та місце розташування спірної земельної ділянки.

З урахуванням зазначеного вище, слід прийти до висновку про те, що спірна земельна ділянка відповідача ОСОБА_1 входить до земель природно-заповідного фонду РЛП «Трахтемирів».

При цьому відсутність опису меж парку, про що вказує скаржник, саме по собі не може свідчити про правомірність володіння фізичною особою земельною ділянкою природно-заповідного фонду поза межами порядку, регламентованого ст. 45 ЗК України.

Так РЛП «Трахтемирів» створений на підставі рішення Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-4 «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів». Цим же рішенням останньому надано статус об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. Межі Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» визначені проектом створення регіонального ландшафтного парку. Зокрема, на території Черкаської області, в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаської області знаходиться 5562,5 га території регіонального ландшафтного парку.

Крім того, Верховний Суд під час розгляду справи № 371/463/17-ц у постанові від 21.10.2019 встановив, що у 2001 році Науковим центром заповідної справи Міністерства екології та природних ресурсів України виготовлено «Проект організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів РЛП «Трахтемирів» та у встановленому порядку погоджений із Державним управлінням екології та природних ресурсів в Черкаській області Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області, затверджений АТЗТ «АЕО» «Трахтемирів», в якому чітко встановлені межі РЛП «Трахтемирів».

З відповіді Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 23.12.2022 № 02/10-04-17/1599/02/10-04-17/13339 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 знаходиться на території Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» (т.1 а.с.72).

Отже земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1669 розташована в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області та знаходиться на території РЛП «Трахтемирів», а тому належить до земель, що мають особливий статус природно-заповідного фонду і є об`єктом комплексної охорони, на який розповсюджується особливий порядок надання та використання.

Вказана земельна ділянка відведена у приватну власність фізичній особі ОСОБА_2 , та в подальшому успадкована її сином ОСОБА_1 саме за рахунок земель природно-заповідного фонду РЛП «Трахтемирів».

Суд першої інстанції вірно зауважив, що Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною та включений до ключового елементу Дніпровського коридору Екологічної мережі України.

Таким чином ведення особистого селянського господарства на землях природно-заповідного фонду суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів даного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворенню та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів, оскільки на територіях природно-заповідного фонду забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

У аспекті викладеного вище, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що спірна земельні ділянка не знаходиться у межах ландшафтного парку «Трахтемирів» з посиланням на відповіді на адвокатські запити стосовно меж заповідної території парку «Трахтемирів», оскільки такі посилання спростовуються дослідженими судом доказами, про які вказано вище.

Апеляційний суд враховує, що ВП ВС у постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц дійшла висновку, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

Апеляційний суд приймає до уваги, що у цій справі прокурор звернувся до суду з позовом з вимогами про усунення порушення, яке триває та має місце на момент подачі позовної заяви, тому на такий позов, не поширюються вимоги щодо наслідків спливу строків позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення. Отже строк звернення до суду з відповідною позовною вимогою прокурором пропущено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Земельна ділянка, що перебуває в обмеженому обороті, не може передаватись у приватну власність і підлягає захисту шляхом пред`явлення негаторного позову про її повернення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 04.12.2019 у справі №487/10127/14-ц, від у справі №359/281/18-ц, від 02.12.2020 у справі №734/519/15-ц, від у справі №676/190/18, від 22.06.2022 у справі №367/4140/16-ц.

З цих підстав апеляційним судом відхиляються аргументи скаржника у справі про неврахування судом першої інстанції наслідків спливу строків позовної давності.

Заперечень щодо висновків суду першої інстанції про необхідність відхилення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру та скасування рішення державного реєстратора та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності на спірну земельну ділянку з підстав неефективності зазначених способів захисту, подана відповідачем апеляційна скарга не містить.

Аргументи скаржника з приводу того, що РЛП «Трахтемирів», як об`єкт природно-заповідного фонду, не створений, межі ландшафтного парку у натурі не винесені та відсутні докази про належність спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду в цілому є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи слідує, що РЛП «Трахтемирів» створений на підставі рішення Черкаської обласної ради від 26.02.2000 № 14-4 «Про організацію регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів». Цим же рішенням останньому надано статус об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. Межі Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» визначені проектом створення регіонального ландшафтного парку. Зокрема, на території Черкаської області, в адміністративних межах Бобрицької сільської ради Черкаської області знаходиться 5 562,5 га території регіонального ландшафтного парку.

Крім того, наданими документами, які стали підставою для прийняття рішення обласної ради, встановлено, що Черкаською обласною радою оголошено РЛП «Трахтемирів» лише після дотримання відповідної процедури створення об`єкту природно-заповідного фонду. Зокрема, ініціатором створення РЛП виступило Акціонерне товариство закритого типу «Аграрно-Екологічне Об`єднання «Трахтемирів», яке з відповідним клопотанням звернулося до Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України.

Після організації відповідного процесу попереднього погодження проекту, який включав відповідні наукові обґрунтування, погодження власниками та первинними користувачами природних ресурсів та іншими уповноваженими організаціями, визначеними законодавством, розробленням карти-схеми РЛП «Трахтемирів» з погодженнями та Проекту створення РЛП, який пройшов відповідну експертизу, лише тоді Черкаською обласною радою оголошено об`єкт ПЗФ.

На час виникнення спірних правовідносин, РЛП «Трахтемирів» здійснює діяльність на підставі Проекту створення РЛП, рішення Черкаської обласної ради, Положення та відповідних картографічних матеріалів (карти-схеми), де визначені відповідні межі об`єкту природно-заповідного фонду.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 53 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», РЛП «Трахтемирів», який створений та оголошений Черкаською обласною радою як об`єкт ПЗФ без вилучення земельних ділянок переданий під охорону АТЗТ «Трахтемирів» з оформленням охоронного зобов`язання, яке наявне в матеріалах справи.

Аргументи скаржника стосовно неможливості врахування відомостей з кадастрової карти апеляційний суд відхиляє, оскільки офіційна інформація з Публічної кадастрової карти України може бути доказом у справі за умови, що на її підставі можна встановити дійсні обставини справи, які входять до предмета доказування, та оцінюється судами у сукупності із іншими картографічними матеріалами, висновками експертів та іншими належними та допустимими доказами у справі.

Подібні висновки щодо оцінки та врахування інформації з Публічної кадастрової карти викладені у постановах Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 707/1921/20, від 20.11.2024 у справі № 420/2512/21.

Апеляційний суд приймає до уваги, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема, і до РЛП «Трахтемирів».

У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.

Як вже було зазначено, фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду.

При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено.

Надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території РЛП «Трахтемирів», суперечить як статусу відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на ведення особистого селянського господарства на відповідних землях.

Тому за змістом наведених вище положень закону, які характеризуються належною якістю як властивістю, що є умовою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах, і орган місцевого самоврядування, і ОСОБА_2 знали чи повинні були знати про неможливість всупереч закону передачі й отримання у приватну власність земельної ділянки на території РЛП «Трахтемирів» для вищевказаної мети.

Отже втручання судом у право власності відповідача ОСОБА_1 мирно володіти спірною земельною ділянкою відповідає закону.

Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку.

За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є саме негаторний позов.

Інші апеляційні доводи відповідача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану відповідачем апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України витрати скаржника за апеляційний перегляд справи йому не відшкодовувати у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Судові витрати за апеляційний перегляд справи відповідачу ОСОБА_1 не відшкодовувати.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.12.2025.

Суддя-доповідач

Судді