З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До суду звернувся представник позивача Титаренко В.В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд на 29.10.2025 року, а потім на 28.11.2025 року.
В обидва судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Відповідач правом подання відзиву не скористався, будь-які клопотання, заяви відсутні.
Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення. 03 та 05 грудня 2025 року головуюча суддя проходила навчання в Національній школі суддів України.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16.03.2024-100003985 від 16.03.2024 року у розмірі 68 383,80 грн, судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400 грн.
Позов обґрунтував таким. Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 02.01.2024 року було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-248692449, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив позичальнику картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 55 000 грн, з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов договору становить 500 000 грн. АТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 68 383,80 грн, яка складається з: 55 000 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 13 383,80 грн сума заборгованості за недозволеним овердрафтом, 0,00 грн сума заборгованості за відсотками. 20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, внаслідок чого у позивача виникло право вимоги до відповідача.
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
02.01.2024 року о 14:57 год між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Кредитний договір на підставі Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010-RO-82-248692449 (а. с. 5-8), за умовами якої кредитор зобов`язався надати боржнику кредитний ліміт у розмірі 55 000 грн, строк кредитування 300 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка є фіксованою і становить 45,00 % річних за користування кредитом протягом строку кредитування та у разі неповернення клієнтом кредиту, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом.
Разом з Заявою, відповідач також підписав Додаток 1 до Заяви (а. с. 9), де зазначені аналогічні відомості, крім того визначено що розмір щомісячного платежу від суми заборгованості становить 6 887,05 грн, погашення суми кредиту 2 750,00 грн, проценти за користування кредитом 2 102,05 грн, комісія за зняття готівки 1 650,00 грн, розмір страхового платежу 0,7% (мін. 15 грн), неустойка від суми простроченого щомісячного платежу 1% (мін. 50 грн), реальна річна процентна ставка 56,40%, загальна вартість кредиту 86 020,00 грн.
Крім того, відповідач підписав Додаток 2 до Заяви, Заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», Паспорт споживчого кредиту та Згоду на обробку даних (а. с. 11-15).
Набуття позивачем права вимоги до відповідача підтверджується Договором відступлення права вимоги № 114/2-67 F від 20.02.2024 року (а. с. 18-23), реєстром боржників (а. с. 27-29) серед яких є відповідач.
До позову додано Звіт по кредитній картці від 09.09.2024 року (фактично виписка; а. с. 16) та Розрахунок заборгованості за картковим кредитом (а. с. 17), з яких вбачається, що сума заборгованості за фактично використаними кредитними коштами становить 54 991,7? грн, заборгованість за страховим платежем становить 798,57? грн, заборгованість за нарахованими відсотками становить 12 593,53? грн. Оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку, що, висунувши вимогу про стягнення 13 383,80 грн недозволеного овердрафту, позивач мав на увазі сукупно нараховані ним відсотки за Кредитним договором та страхові платежі.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з п. 1-1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Різновидом договору відступлення є договір факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника; ст. 1077 ЦК України).
Отже, обов`язок повернення кредиту та сплати процентів пов`язується з обставиною надання такого кредиту та є наслідком отримання позичальником коштів та користування ними; у разі зміни кредитора у зобов`язанні також з обставиною укладення договору про відступлення права вимоги (/факторингу), в тому числі - щодо конкретного боржника.
На підставі наданих позивачем доказів суд вважає доведеними обставини укладання кредитного договору між як первісним кредитором та відповідачем, переходу права вимоги за укладеним Кредитним договором до позивача.
Випискою та Розрахунком підтверджується отримання відповідачем тіла кредиту в розмірі 54 991,7? грн, а не 55 000 грн, заявлених позивачем до стягнення (названих ним у позові «дозволеним овердрафтом»). Отже, є підстави для задоволення вимоги про стягнення 54 991,70 грн як тіла кредиту (дозволеного овердрафту).
Щодо стягнення відсотків.
Що стосується нарахованих та заявлених до стягнення відсотків у загальному розмірі 12 593,53 грн, слід зазначити таке. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - не більше 1 %.
Оскільки умовами Кредитного договору, укладеного з позивачем 02.01.2024, було передбачено 45% річних, то щоденна ставка становить 0,123287671%, що є меншим за дозволений вказаним Законом розмір. Отже, вимога про стягнення відсотків у розмірі 12 593,53 грн підлягає задоволенню.
Щодо стягнення страхових платежів 798,57? грн.
У пункті 2.5. Кредитного договору зазначено, що до супровідних послуг банку та третіх осіб належить страхування життя, здоров`я та працездатності клієнта. Підпунктом 2.5.1. визначено, що на умовах цієї Заяви клієнт придбаває супровідну послугу страхування життя, здоров`я та працездатності, яку надає третя особа ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Клієнт призначає банк вигодонабувачем для отримання страхових виплат за Договором добровільного страхування життя № РБ1701 від 13.02.2023 року, та надає банку право кожного місяця здійснювати договірне списання коштів з кредитного рахунку в сумі страхової премії, що розраховується в порядку, визначеному Договором добровільного страхування життя. Цим же пунктом визначено, що на умовах Заяви клієнт не здійснює придбання супровідних послуг банку.
Суд оцінює цей пункт 2.5. як такий, що містить суперечливі умови, з якої незрозуміло, чи придбаває клієнт (відповідач) супровідну послугу страхування, чи ні.
За наявності двох різних тлумачень умови договору та неможливості з`ясувати справжній зміст умови за допомогою загальних підходів застосовується правило тлумачення contra proferentem (тлумачення проти того, хто написав), відповідно до якого такі умови тлумачаться на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору. Це правило базується на презумпції професійності установи, що надає кредит. При виникненні спору щодо розміру кредиту внаслідок неоднозначності положень угоди перевага надається тлумаченню на користь позичальника. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду № 352/1950/15-ц від 05.10.2022 року.
Копія Договору добровільного страхування життя в матеріалах справи відсутня, отже суд позбавлений можливості оцінити умови цієї страхової премії та достовірність викладених позивачем обставин.
Отже, застосувавши зазначену доктрину тлумачення умови договору проти того, хто її написав, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої вимоги про стягнення 798,57? грн страхових платежів (які включені позивачем до суми «недозволеного овердрафту»), оскільки позивач не довів того, що відповідач погодився на умову придбання послуги страхування.
Відповідно, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 54 991,70 грн та процентів за користування кредитом в розмірі 12 593,53? грн.
На підставі викладеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 67 585,23? грн. В іншій частині позову відмовити.
Щодо судових витрат
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
На підтвердження обґрунтованості вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, до позовної заяви додано Договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги та додаток до цього договору (а. с. 36-39), Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги (а. с. 40), Замовлення № 1302 до Договору та Акт виконаних робіт до нього (а. с. 41-42), квитанцію про оплату наданих послуг (а. с. 43).
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача належно обґрунтовані та доведені, пов`язані з розглядом справи, клопотання відповідача про зменшення їх розміру відсутнє, дотримані критерії розумності їх вартості.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява підлягає частковому задоволенню, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 2 992,57 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 383,62? грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 67 585,23 (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять грн 23 коп) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 992,57 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 383,62 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс», , юридична адреса: вул. Січових Стрільців, 37/41, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 08 грудня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець