Справа № 683/3750/25
У Х В А Л А

04 грудня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М. розглянувши заявуОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

03 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Того ж дня, одночасно із подачею зазначеного позову до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві приватної власності майно відповідача у справі, а саме на домоволодіння загальною площею 103,2 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16478302. На підтвердження належності вказаного майна відповідачу позивач надав відповідні документи.

Заяву обґрунтовує тим, що 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 15 000 доларів США, котрі останній зобов`язувався повернути до 10 квітня 2025 року чи за першою вимогою. 23.10.2025 року ОСОБА_1 надіслав ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу, однак останній будь яких дій щодо повернення боргу не здійснив.

Указане зумовлює необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Провадження у справі відкрито 04 грудня 2025 року.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень п.1, п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Як установлено судом, між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення боргу з відповідача в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Крім того, у провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває справа №683/3200/25 (провадження 2/683/1803/2025) за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 111 146 (сто одинадцять тисяч сто сорок шість) доларів США.

Згідно Інформаційної довідки № 452755436 від 19.11.2025 року вбачається, що у власності ОСОБА_2 перебуває домоволодіння загальною площею 103,2 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16478302, загальна вартість нерухомого майна 91 230 грн.

Ураховуючи викладене у позивача наявні реальні підстави побоюватись, з огляду на поведінку відповідача щодо систематичного невиконання взятих на себе зобов`язань, що останній з метою уникнення примусового виконання рішень суду відчужить належні йому об`єкти нерухомого майна.

Отже, дійшов висновку, що зазначений у заяві захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння є ефективним та необхідним з огляду на предмет спору. Невжиття даного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку, якщо рішення суду буде ухвалене на його користь.

При цьому, забезпечення даного позову саме у такий спосіб не позбавлятиме відповідача права користування належним йому нерухомим майном та не порушуватиме його прав та законних інтересів.

Керуючись 149-153, 157,158, 258- 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на: домоволодіння загальною площею 103,2 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16478302.

Копію ухвали для відома надіслати позивачу, а після її виконання ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: