Справа № 466/5585/23
Провадження № 6/466/169/25
У Х В А Л А

10 грудня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/5585/23.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 10.11.2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУМЮ Ценюхом Н.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яке було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/585/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Оскільки, з відповіді начальника ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, заявник дізнався, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відправив претензію кредитора від 03.10.2025р. до Третьої Львівської державної нотаріальної контори. З листа-відповіді від 08.10.2025 р. від Третьої Львівської державної нотаріальної контори, вбачається, що була зареєстрована спадкова справа №544/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а також те, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємці померлого не зверталися до Третьої Львівської державної нотаріальної контори. Одночасно з цим, між заявником та родичами померлого ОСОБА_3 (боржника), які мали намір вступити у спадщину, тривали перемовини щодо сплати заборгованості померлого по аліментах. За результатом усних домовленостей, заявник був повинен «забрати документи з виконавчої служби та скасувати арешт майна», в свою чергу родичі померлого ОСОБА_3 , які мали намір вступити у спадщину, після цього зобов`язалися сплатити йому заборгованість по аліментах. На виконання погоджених домовленостей, 05.11.2025р. ним було направлено заяву про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та скасування арешту майна боржника. 10 листопада 2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУМЮ Ценюхом Н.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 01.10.2025р. заборгованість становить - 44058,06грн., штраф на користь стягувача - 8119,60грн. Опісля згаданих домовленостей заявнику повідомлено, що борг сплачувати ніхто не буде. Станом на сьогоднішній день, він перебуває у патовій ситуації, оскільки досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , і саме до цієї дати тривав строк для пред`явлення дубліката виконавчого документа про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на його утримання до досягнення ним повноліття. Через сплив строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання він позбавлений можливості повторно пред`явити його до виконання та в подальшому замінити боржника у даному виконавчому документі на його правонаступників, у зв`язку з чим звернувся до суду.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, прийшов до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін

Відповідно до вимог ч. 1ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 49 років, про що складено відповідний актовий запис №2931, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2025 року.

З листа-відповіді від 08.10.2025 р. від Третьої Львівської державної нотаріальної контори, вбачається, що на підставі претензії кредитора від 03.10.2025 р. була зареєстрована спадкова справа №544/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а також те, що станом на 06.10.2025 року спадкоємці померлого не зверталися до Третьої Львівської державної нотаріальної контори.

10 листопада 2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУМЮ Ценюхом Н.Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (заява ОСОБА_1 від 05.11.2025) та припинено чинність арешту майна боржника. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 01.10.2025р. заборгованість становить - 44058,06грн., штраф на користь стягувача - 8119,60грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 39 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 37 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

На підставі п. 4 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Отже обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.

Тобто, виконавче провадження зі сплати аліментів не передбачає правонаступництво а отже не перешкоджає закінченню виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому що в такому випадку при заміні боржника на іншого будуть порушені конституційні права правонаступників які полягають в обмеженні згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України -до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За змістом ст. 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (ст. 608 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, до складу спадщини не входять, зокрема, обов`язки особи як боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою (ст.ст. 1219, 608 ЦК України).

З викладеного вище вбачається, що обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.

Натомість, відповідно до вимог частини 1, 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Зі змісту вказаної вище статті вбачається, що від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. Саме припинення обов`язку по сплаті аліментів зовсім не означає анулювання боргу по аліментам, який утворився за життя такого платника аліментів. Наявна на момент смерті спадкодавця заборгованість зі сплати аліментів на дитину входить до складу спадщини, а спадкоємці такого платника зобов`язані погасити заборгованість за рахунок наявних активів спадкової маси.

Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Я думаю, таких свідомих спадкоємців, які шукають особу, якій необхідно виплатити заборгованість по аліментам, дуже мало, тому батьку або матері дитини, які мають право на отримання боргу по аліментам, та виступають в даному випадку кредиторами, варто звернути увагу на частину 2 даної статті.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

За таких підстав, оскільки спадкоємці померлого не зверталися до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, майно боржника не спадкували, тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 433 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу до виконання, виданого Шевченківським районним судом м. Львова у справі №466/5585/23.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: Г. Б. Білінська