Дата документу 22.08.2025Справа № 554/5778/23
Провадження № 2/554/8/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

при секретарі Михайленко К.О.,

за участю представника позивача Забари В.М.,

представника відповідача Лисенко С.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 45102,14 грн. та судових витрат у розмірі 2684 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.12.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказував, що відповідач свої зобов`язання не виконала, станом на 11.06.2023 року загальна заборгованість перед банком складає 45102,14 грн.

В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 45102,14 грн. та понесені судові витрати.

02.10.2023 року заочним рішенням позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 18.12.2007 року № б/н в розмірі 45102 грн. 14 коп., судові витрати в розмірі 2684 грн., всього 47786 грн. 14 коп

Ухвалою суду від 07.08.2024 року скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2023 року, ухваленого у справі за позовом Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. У позовній заяві позивач повідомляє суд, що 18.12.2007 року відповідачем нібито підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умоли кредитування в АТ КБ ПриватБанк, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У матеріалах справи є заява 51602833, відповідач підтверджує, що цей документ підписувала вона, в якій вказана інформація стосовно особи, рівень заробітної плати, вказано, що відповідач бажає отримати кредитний ліміт 500 грн., вказано льготний період - 30 днів. Але жодні умови і правила і тарифи на дану дату відповідач не підписувала, не зрозуміло на що посилається позивач, оскільки документів, які б вона підписала про відсотки, строки нарахування до позовної заяви з її підписом не надано. Паспорт споживчого кредиту також без підпису відповідача і з ним вона знайома не була, також як з умовами і правилами. Умови, які надає банк, без підпису відповідача.

Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.12.2007 шляхом підписання Анкети-заяви.

Якщо заборгованість за тілом 0, то яке може бути стягнення за простроченим тілом, оскільки це нелогічно, що також підтверджено судовою практикою, а тому в задоволенні позову слід відмовити (т. 1, а.с.176-181).

07.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що з копії анкети-заяви від 18.12.2007 року чітко вбачається: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова, інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідач висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та остання користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідач частково сплачувала заборгованість за договором.

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами у справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались (т. 1, а.с. 195-201).

25.04.2025 року Октябрський районний суд міста Полтави перейменовано на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України № 4273-ІХ від 26.02.2025 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що відповідач ОСОБА_1 уклала кредитний договір про надання банківських послуг та було встановлено кредитний ліміт, який у подальшому змінювався. У заяві вона погодилася, що розмір процентної ставки становить 3% на місяць (36%) на рік. У вказаному договорі банк просить стягнули лише тіло кредиту та проценти. Інші суми заборгованості не нараховувалися.

Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, врахувавши відзив до позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не оспорювала те, що вона у 2007 році підписала заяву-анкету про надання банківських послуг. Одна заперечує, що вона підписала умови кредитного договору, зокрема про встановленні процентних ставок. Згідно своїх розрахунків вважає, що вона заборгувала банку суму у розмірі 298,90 грн. Проте заборгованість за відсотками за користування кредитом вважає необґрунтованими та недоведеними. Вважає, що банк не ознайомив її з умовами і правилами надання банківських послуг, заборгованість є безпідставною.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 18.12.2007 року відповідач ОСОБА_1 , звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг підписала Заяву, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.24).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.36-41).

Банком також надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний 01.10.2021 року ОСОБА_1 (а.с. 31-35)

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11.06.2023 року становить 45102,14 грн., з яких: 36257,50 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8844,64 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19), постанові від 20 травня 2020 року по справі №588/62/18 (провадження № 61-40312св18), постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року по справі №205/2098/18 викладено правовий висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Як вбачається з матеріалів справи, одночасно із підписанням відповідачем заяви анкети було визначено кредитний ліміт в сумі 500,00 грн., базова процентна ставка по кредиту у розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості та підписано довідку про умови кредитування. Як в заяві анкеті так і в довідці про умови кредитування було визначено відсоткову ставку в розмірі 3 % річних (а.с. 30).

Отже, суд приходить до висновку, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належним та допустимим доказом у справі. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору, всі операції за картковим рахунком (з зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, починаючи з часу підписання договору, а також відповідач частково сплачувала заборгованість за договором.

Відповідачем розрахунок заборгованості за договором не був спростований під час судового розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми заборгованості, яка становить 45102,14 грн., з яких: 36257,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8844,64 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд при розподілі судових витрат, які складаються зі сплати судового збору, розподіляє їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2684 грн. понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 18.12.2007 року в розмірі 45102 грн. 14 коп., судові витрати в розмірі 2684 грн., всього 47786 грн. 14 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В.Гольник