Номер провадження 2-о/725/279/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м.Чернівців Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Синельниківського району нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до Чернівецького районного суду м.Чернівців надійшла вище вказана заява в якій заявник просила встановити факт належності правовстановлюючих документів (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7763300 від 13.07.2005 року) спадкодавцю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

За змістом ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, у тексті заяви вказано, що заявник проживає за адресою АДРЕСА_1 , натомість відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2105649 від 09.12.2025 року, заявник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються також Законом "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", яким зокрема також врегульовано відносини реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою.

Згідно ст. 3 вказаного Закону, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до вимог ст. 6 зазначеного Закону, у разі, якщо особа проживає у двох і більше місцях вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Таким чином, як місце зареєстрованого місця проживання так і місце фактичного перебування підлягають відповідній державній реєстрації, у тому випадку, якщо місце фактичного перебування не зареєстроване у встановленому законом порядку, при розгляді справи судом та зокрема визначенні підсудності будь-якої справи до уваги береться саме адреса зареєстрованого місця проживання.

Так, згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру заявник має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, за відсутності відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку фактичне місце перебування заявника за адресою АДРЕСА_1 , наявність інформації щодо зареєстрованого місця проживання, при визначенні підсудності даної заяви судом береться до уваги саме адреса зареєстрованого місця проживання заявниці.

Таким чином, за правилами встановленими ч. 1 ст. 316 ЦПК України, дана заява підсудна Ірпінському міському суду Київської області.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, дану заяву доцільно передати для розгляду за підсудністю Ірпінському міському суду Київської області.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 27, 31, 32, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Синельниківського району нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу передати для розгляду за підсудністю Ірпінському міському суду Київської області.

Вказану заяву передати за підсудністю в порядку передбаченому ч. 3 ст. 31 ЦПК України, а саме не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.