Справа № 354/419/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1186/25
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Яремчанської міської ради, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Вірстюка Тараса Васильовича, акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Львів», треті особи: приватний нотаріус Питлюк Василь Іванович, служба у справах дітей як орган опіки та піклування Яремчанської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Класік-Авто», товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Діамант» про визнання недійсними довіреності, договору дарування, договору іпотеки, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвоката Романка Василя Михайловича на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2025 року під головуванням судді Остап`юк М.В. в м. Яремче,

в с т а н о в и в:

В червні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Романко В.М., звернулися до суду з позовною заявою до Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Вірстюка Т.В., ОСОБА_2 , АТ АКБ «Львів», треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Питлюк В.І., служба у справах дітей, як орган опіки та піклування Яремчанської міської ради, ТОВ «Класік-Авто», ТОВ «Сервісний центр «Діамант» з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дідові та бабі позивачів на праві власності згідно зі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 06.11.1992 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Після їх смерті фактично прийняли, але не оформили спадщину їхні діти: відповідач ОСОБА_4 та їхня мати - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя їхній матері належала на праві власності земельна ділянка площею 0, 1779 га з кадастровим номером :04:001:0025. Однак, відповідач ОСОБА_4 , скориставшись тим, що їхня мати ОСОБА_6 була психічно хворою, оформив на себе від її імені довіреність, на підставі якої подарував належну їй земельну ділянку відповідачці ОСОБА_5 .

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам стало відомо, що на час подання позовної заяви власником цієї земельної ділянки є відповідач ОСОБА_2 , який за рішенням Яремчанської міської ради від 06.12.2007 № 181-12/2007 змінив цільове призначення землі, збільшив її площу з 0,1779 га до 0,4579 га, шляхом об`єднання вказаної земельної ділянки з іншими трьома земельними ділянками та виготовив проект землеустрою під будівництво відпочинкового комплексу. В подальшому ОСОБА_2 двічі передав вказану земельну ділянку в іпотеку. Незаконне відчуження земельної ділянки призвело до порушення спадкових прав позивачів.

Просили суд:

визнати недійсною довіреність серії BBE №997175 від 14.07.2004, посвідчену приватним нотаріусом Вірстюком Т.В. і зареєстровану в реєстрі за №1957;

визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1779 га з кадастровим номером №:04:001:0025, укладений між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №1605 від 15.07.2004, посвідченого приватним нотаріусом Питлюком В.І.;

визнати недійсним договір іпотеки від 08.08.2008, укладений між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Тертичною Е.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 8891;

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, кожному по частці на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом кожному по частці земельної ділянки площею 0,1779 га по АДРЕСА_2 з кадастровим № :04:001:0025;

витребувати від АТ АКБ «Львів» і ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1779 га з кадастровим номером №:04: 001:0025 та житловий будинок АДРЕСА_1 в користь позивачів.

Рішенням Яремчанського міського суду від 05 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказав, що висновки суду першої інстанції є незаконним та безпідставними, місцевий суд неповно та неправильно встановив обставини, що мають значення для справи, неповно їх дослідив та вирішив спір не у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Зазначив, що місцевий суд не звернув уваги на вимоги законодавства щодо вчинення батьками правочинів, в яких є малолітні, неповнолітні та непрацездатні діти, на нікчемність цих правочинів за Цивільним кодексом України.

Вказав, що у спірному випадку на час посвідчення правочинів ОСОБА_3 було 9 років, а ОСОБА_1 19 років, тому дозвіл органу опіки та піклування був обов`язковий. Оскільки такий дозвіл не надавався, вказані правочини є нікчемними в силу ст. 224 ЦК України, що не враховано та не надано належної оцінки судом першої інстанції.

Зазначив, що місцевий суд допустився помилки, вказавши у рішенні, що опіка над позивачами не встановлювалась, оскільки ОСОБА_3 з 2002 по 2012 рік навчався у Перегінській допоміжній школі-інтернат, а ОСОБА_1 , закінчивши цей інтернат навчався у Надвірнянському ПТУ з 01.09.2002 по 30.06.2004.

Вказав, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та земельна ділянка перебувала у відкритому користуванні інших власників, оскільки всі укладені правочини є нікчемними, а за 21 рік ОСОБА_5 та ОСОБА_2 жодного разу не обробляли вказану земельну ділянку та не обслуговували її.

Зазначив, що суд не звернув увагу на місце посвідчення довіреності від 14.07.2004, психічний стан довірительки ОСОБА_6 та на клопотання позивачів про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Щодо строків позовної давності представник апелянтів вказав, що через таємницю нотаріальних дій позивачам не видавалися спірні документи, а тому про їх наявність їм не було відомо, тому вважає помилковим висновок суду про те, що позивачі в позовній заяві не чітко вказують момент/період часу коли їм стало відомо про порушення їх права.

Вважає помилковим висновок суду про трьохрічний перебіг строку позовної давності для обох позивачів з часу смерті матері та досягнення повноліття, а не з часу коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права. Зазначив, що приховане укладення трьох нотаріальних правочинів, на які поширюється нотаріальна таємниця та психічні хвороби матері унеможливлювали подання позову у цій справі.

Не погоджується з висновками суду про необґрунтованість вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали з наведених в ній мотивів.

ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особами з інвалідністю другої групи з дитинства довічно згідно пенсійних посвідчень № НОМЕР_2 серії № НОМЕР_3 від 23.12.2015 та № серії НОМЕР_4 від 04.07.2013 (том 1, а. с. 13, 14).

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю позивачів згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 14.09.1984 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 04.01.1995 (том 1, а. с. 11-12).

З медичної документації №1766/88 від 31.05.1988, № 551/92 від 16.06.1992, виписки з історії хвороби ОСОБА_6 відставала в розумовому розвитку, встановлений діагноз: пропфшизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром на фоні вираженого емоційно-вольового дефекту особистості (том 1, а.с. 153-156).

З висновку відділу освіти м. Яремче про неможливість ОСОБА_6 брати участь в особистому вихованні сина ОСОБА_3 1994 року народження вбачається, що його мати ОСОБА_6 вихованням дітей не займається, у діях, в розмові, в поведінці вбачаються психічні розлади. Прийнято рішення направити ОСОБА_3 у Долинський дошкільний будинок (том 1, а. с. 17).

Згідно з паспортними даними ОСОБА_6 зареєстроване місце проживання останньої з 15.12.1992 року АДРЕСА_1 (том 3, а. с. 24).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 (том 1, а. с. 10).

Відповідно до листа державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори від 11.03.2025 №107/01-16 після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась (том 7, а. с. 221).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №097763 від 13.07.2004 ОСОБА_6 була власницею земельної ділянки площею 0, 1779 га з кадастровим номером :04:001:0025 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказаний акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №65 і виданий на підставі рішення Яремчанської міської ради від 20.05.2004 №200-4/2004. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно з планом меж земельної ділянки до державного акту, на вказаній земельній ділянці відсутній житловий будинок (том 1, а. с. 29).

ОСОБА_6 14.07.2004 на підставі довіреності, нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Вірстюк Т.Б. та яка зареєстрована в реєстрі №1957, уповноважила ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_5 або продати за ціну та умовах на його розсуд належну їй вказану земельну ділянку (том 1, а. с. 28).

ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_6 на підставі зазначеної довіреності 15.07.2004 подарував ОСОБА_5 земельну ділянку, уклавши договір дарування (том 1, а. с. 27).

В подальшому ОСОБА_5 на підставі зазначеного договору дарування оформила державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ087978 від 22.07.2004, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №72 (том 3, а. с. 228).

ОСОБА_5 22.09.2005 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_2 (том 3 а.с. 224, том 5, а. с. 177).

ОСОБА_2 , крім цієї земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0025 та площею 0, 1779 га купив ще три земельні ділянки: земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0049 площею 0,1000 га; земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0050 площею 0,1200 га; земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0029 площею 0,1600 га. Всі ці земельні ділянки розташовані у АДРЕСА_1 (том 3 а. с. 222-229, том 5 а. с. 165-208).

У 2006 році на замовлення ОСОБА_2 ПП «Геопростір» розроблено технічний звіт по переоформленню державних актів на ці земельні ділянки та підготовки до видачі нових державних актів на вказані вище земельні ділянки (том 3, а.с. 213-234).

На підставі рішення сесії Яремчанської міської ради №181-12/2007 від 06 грудня 2007 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ №826376 від 09.04.2008, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90 (том 2, а. с. 40).

Відповідно до витягу з державного реєстру земель від 08.08.2008 №22 земельна ділянка площею 0,4579 га з кадастровим номером :04:001:0025, розташована в АДРЕСА_1 . Використання земельної ділянки 1.8. Для будівництва відпочинкового комплексу. Право власності на земельну ділянку виникло на підставі рішення сесії Яремчанської міської ради від 06 грудня 2007 року №181-12/2007 (том 2, а. с. 42).

Між ЗАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 08.08.2008 укладено договір іпотеки, на забезпечення виконання кредитного договору №101 від 08 серпня 2008 року, укладеного між ЗАТ АКБ «Львів» та позичальником ТОВ «Сервісний центр «Діамант». Відповідно до цього договору ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 0, 4579 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :04:001:0025 (пункти 1, 3 том 2, а. с. 26). Крім того, вказана земельна ділянка 08.08.2008 передана ОСОБА_2 в іпотеку за зобов`язанням ТОВ «Класик-Авто» перед ЗАТ АКБ «Львів» (договір іпотеки від 08.08.2008 № 8893 (том 6, а. с. 71).

За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що 20.05.2013 обтяження на вказану земельну ділянку припинені (том 7, а. с. 141-142).

Станом на теперішній час ОСОБА_2 володіє на праві власності земельною ділянкою площею 0,4579 га з кадастровим номером :04:001:0025, яка сформована за рахунок об`єднання інших чотирьох земельних ділянок, серед яких земельна ділянка матері позивачів ОСОБА_6 , площею 0,1779 га (том 2, а. с. 39). Інформація про зареєстровані обтяження на вказану земельну ділянку відсутня.

Крім того, відповідно до акту від 30.11.2015, складеного депутатом міської ради ОСОБА_7 та засвіченого підписом секретаря міської ради В.М. Губарчуком В.М. в АДРЕСА_1 знаходиться старий житловий будинок, частина покрівлі провалилась, будинок знаходиться в аварійному стані і не придатний до проживання (том 1, а. с. 25).

На фотографіях до акту, зроблених 24.11.2015, зафіксовано залишки житлового будинку (том 1, а.с. 25-26). З фото, зроблених 08.12.2023 вбачається, що вказаний будинок перебуває у стані руйнування (том 6, а. с. 98-99).

За результатами візуально-інструментального обстеження, проведеного 04 квітня 2024 року під час експертизи, встановлено, що будинок знаходиться у зруйнованому стані (том 7, а.с. 36).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №17/06/24 від 17.06.2024 року житловий будинок не знаходиться в межах земельної ділянки площею 0,1779 га з кадастровим номером :04:001:0025 в АДРЕСА_2 , що раніше належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №087978, виданого 22 січня 2004 року на підставі договору дарування від 15.07.2004 ВВЕ 997475, реєстраційний номер №1605 (том 7, а. с. 13-40).

За інформацією відділу Держгеокадастру у м. Яремче Івано-Франківської області від 02.03.2017 №273/05-05/20 та від 24.01.2017 №50/05-05/20, надану на адвокатські запити адвоката Романка В.М. відділ не володіє матеріалами інвентаризації земель здійснених за 1970-1995 роки та земельними книгами щодо користувачів (власників) земельних ділянок. Земельно-кадастрові, поземельні книги за 1970-1995 роки щодо землекористувачів (власників) земельної ділянки в АДРЕСА_1 відсутні (том 1, а. с. 95, 96).

Згідно довідки Яремчанського міського управління земельних ресурсів від 11.2003 № 953 за ОСОБА_6 по земельно-кадастрових книгах рахується 0,15 га землі по АДРЕСА_1 (том 3, а. с. 207, том 4, а. с. 203).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 06.11.1992 спірний житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності ОСОБА_8 (том 1, а. с. 9).

Згідно з реєстровим написом на документі про право особистої власності жилий будинок в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_8 та записаний в реєстрову книгу за реєстром №1835 06 листопада 1992 року.

Зі змісту свідоцтва вбачається, що останнє видано на підставі рішення виконкому Яремчанської Ради народних депутатів №64 від 20 травня 1992 року.

З інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме з заяви, яка міститься в ній вбачається, що відповідач ОСОБА_4 , звертався до Коломийського МБТІ у 1991 році з проханням провести обстеження будинку та виготовити довідку для спадщини на будинок АДРЕСА_1 (том 3, а.с. 68, 101, 105).

Виконавчим комітетом Яремчанської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області прийнято рішення від 20.05.1992 №64 про оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння на ім`я ОСОБА_8 АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на вказаний будинок видано ОСОБА_4 для оформлення спадщини (том 3, а. с. 102).

Право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я ОСОБА_8 на основі акту обстеження від 02.03.1992, у якому є посилання на покази свідка ОСОБА_9 , 1919 року народження, що цей будинок будувався для ОСОБА_8 .

Свідоцтво на право особистої власності № НОМЕР_1 на жилий будинок в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 оформлено 06.11.1992 (том 3, а. с. 106).

Відповідно до записів у актах про народження №11 від 1955 року ОСОБА_6 та №28 від 20.03.1967 року ОСОБА_4 відомості про батька відсутні (том 7, а. с. 223-224).

Відповідно до відповіді Надвірнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 12.03.2025 №8/32.14.6-18 актового запису про смерть ОСОБА_8 не виявлено (том 7, а. с. 222).

З інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що домовласником (користувачем) домоволодіння записана ОСОБА_10 (том 3, а. с. 87-111).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Щодо вимог позивачів про визнання недійсними довіреності серії BBE №997175 від 14.07.2004, посвідченої приватним нотаріусом Вірстюком Т.В. та договору дарування земельної ділянки площею 0,1779 га з кадастровим номером №:04:001:0025, укладеного між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №1605 від 15.07.2004, посвідченого приватним нотаріусом Питлюком В.І. слід вказати таке.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 3 ст. 244 ЦК України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ч.1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Частинами 1,2 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ч.1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В спірному випадку матеріалами справи підтверджено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №097763 від 13.07.2004 ОСОБА_6 була власницею земельної ділянки площею 0,1779 га з кадастровим номером :04:001:0025 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до оскаржуваної довіреності ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 відчужити (подарувати чи продати) ОСОБА_5 саме вказану земельну ділянку площею 0,1779 га з кадастровим номером :04:001:0025.

Відповідно до п.1 договору дарування дарувальник ( ОСОБА_4 від імені ОСОБА_6 ) подарував обдаровуваній ( ОСОБА_5 ) земельну ділянку, площею 0,1779 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №17/06/24 від 17.06.2024 будівля зокрема житловий будинок не заходиться в межах земельної ділянки площею 0,1779 га.

Таким чином, враховуючи, що на відчуженій земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не було будь-яких житлових будівель, відсутні підстави вважати, що порушено майнові права неповнолітнього на той час ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, не надавши вказаним обставинам належної правової оцінки, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог з підстав спливу строків позовної давності. При цьому, слід зазначити, що відповідно до усталеної судової практики на безпідставні позовні вимоги строки позовної давності не поширюються.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції слід дотримуватися при розглядів спорів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц та від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц).

Крім того, висновки суду першої інстанції про відсутність в довіреності ідентифікаційного коду ОСОБА_4 і про вчинені у ній дописи не застережені нотаріусом перед підписом довірительки є порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не можуть бути підставою для визнання такої довіреності недійсною. Слід зазначити, що оскаржувана довіреність містить дату, дані та підпис довірительки ОСОБА_6 , а також уповноваженої особи ОСОБА_4 , у ній визначено дії, які уповноважена особа має вчинити згідно цієї довіреності та термін видачі довіреності. За наявності всіх необхідних реквізитів позивачами не доведено, що вказана довіреність видана неправомірно. Апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання оскаржуваної довіреності недійсною з підстав, наведених позивачами та їх представником у позовній заяві. Доводи позивачів, що ОСОБА_6 на час надання такої довіреності в силу наявного у неї психічного захворювання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не знайшли свого підтвердження в суді і відсутній такий висновок у матеріалах справи.

Щодо вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 08.08.2008, укладеного між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Тертичною Е.П. та зареєстрованого в реєстрі за №8891 та витребування від АТ АКБ «Львів» і ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1779 га з кадастровим номером №:04: 001:0025 та житловий будинок АДРЕСА_1 в користь позивачів необхідно вказати наступне.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14ц зроблено висновок, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника.

Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

В спірному випадку згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2005 року ОСОБА_5 продала вказану земельну ділянку площею 0,1779 га ОСОБА_2 , який в подальшому купив ще три земельні ділянки: з кадастровим номером :04:001:0049 площею 0,1000 га, з кадастровим номером :04:001:0050 площею 0,1200 га та з кадастровим номером :04:001:0029 площею 0,1600 га і об`єднав їх в одну земельну ділянку площею 0,4579 га під єдиним кадастровим номером :04:001:0025, цільове призначення: для будівництва відпочинкового комплексу. Вказана земельна ділянка площею 0,4579 га була об`єктом обтяження згідно спірного договору іпотеки.

Згідно даних, які містяться у витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 20.05.2013 обтяження на вказану земельну ділянку припинені, а згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 володіє на праві власності земельною ділянкою площею 0,4579 га з кадастровим номером :04:001:0025, яка сформована за рахунок об`єднання інших чотирьох земельних ділянок, серед яких земельна ділянка матері позивачів ОСОБА_6 , площею 0,1779 га відсутні правові підстави для визнання договору іпотеки недійсним та витребування від АТ АКБ «Львів» і ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1779 га і саме з цих підстав у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі. Враховуючи, що вказані позовні вимоги є безпідставними, строки позовної давності застосуванню не підлягають, тому також помилковими є висновки суду першої інстанції в цій частині.

Що стосується вимог про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом кожному по частці на житловий будинок АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом кожному по частці земельної ділянки площею 0,1779 га по АДРЕСА_2 з кадастровим № :04:001:0025 слід зазначити таке.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачі після смерті матері ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися і спадкової справи не відкривалося. Спірна земельна ділянка відчужена ОСОБА_5 ще за життя ОСОБА_6 її братом на підставі оскаржуваної довіреності, яка не визнана судом недійсною, тому вказана земельна ділянка площею 0,1779 га не входить до складу спадкового майна і відсутні правові підстави для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на підставі ст.1261 ЦК України.

Щодо вимог про право на спадкування позивачів на житловий будинок АДРЕСА_1 , слід зазначити, що за результатами візуально-інструментального обстеження, проведеного 04 квітня 2024 року під час комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи встановлено, що спірний будинок знаходився у зруйнованому стані (том 7, а.с. 36).

На час смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 був повнолітній, а ОСОБА_3 був неповнолітній і обидва її сини перебували під повною опікою та піклуванням держави у навчально-виховних закладах. Після набуття повноліття ОСОБА_3 надано у 2013 році як дитині, яка позбавлена батьківського піклування, у визначеному законом порядку в іншому населеному пункті (с. Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області) у власність житловий будинок, у якому він проживає з ОСОБА_1 на даний час. Тому також і з цих підстав не заслуговують на увагу доводи апелянта, що при наданні їх матір`ю довіреності на ім`я ОСОБА_4 на відчуження спірної земельної ділянки була необхідна згода органу опіки та піклування з метою захисту житлових прав неповнолітнього ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказаний будинок належав матері позивачів і був розташований саме на спірній земельній ділянці площею 0,1779 га, а тому відсутні підстави для висновку про право позивачів на спадкування вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам по справі, постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване у справі рішення слід скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адвоката Романка Василя Михайловича задовольнити частково.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2025 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Яремчанської міської ради, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Вірстюка Тараса Васильовича, АТ АКБ "Львів", треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Питлюк Василь Іванович, Служба у справах дітей, як орган опіки та піклування Яремчанської міської ради, ТОВ "Класік-Авто", ТОВ "Сервісний центр "Діамант" про визнання недійсними довіреності, договору дарування, договору іпотеки, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 10 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин