Справа № 302/1437/25
Провадження № 2/302/560/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2025 року селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кривка В. П.,
з участю: секретарка судового засідання Липей В.В.,
представниця позивачки - адвокатка Гренджа В.Ю.,
представник відповідача адвокат Рішко С.І.,
Сторони перебували в шлюбі з 10.05.2008 по 28.04.2020. Від шлюбу в сторін народжено двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з мамою (позивачкою) за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.02.2023 у справі № 302/1124/22 відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати щомісячно в користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 гривень на кожну дитину, починаючи з дати набрання рішенням законної сили (з 05.07.2023) і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Винесені в справі процесуальні рішення.
Ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області:

- від 09.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі і призначено підготовче провадження;

- від 07.11.2025 частково задоволено клопотання сторони позивачки і залучено до участі в справі для надання висновків і пояснень на виконання своїх повноважень Міжгірський відділ ДВС у Хустському районі Закарпатської області з участю в справі державного виконавця Св. Шуберта, а також витребувано в справі копію матеріалів виконавчого провадження;

- від 10.12.2025 прийнято до розгляду заяву сторони позивачки про зменшення позовних вимог, поданої на підготовчому засіданні 01.12.2025 року, про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 05.07.2023 року по 30.09.2025 року в розмірі 61 725 грн 00 коп.

- від 10.12.2025 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв та в судовому засіданні.

Представниця позивачки позовні вимоги підтримала з урахуванням уточнених (зменшених) вимог, акцентувавши увагу суду на тому, що відповідач погасив заборгованість щодо сплати аліментів тільки після звернення позивачки до суду і відкриття провадження в справі, тобто на стадії підготовчого провадження в справі, а тому має нести відповідальність за позовними вимогами. Просить також узяти до уваги, що відповідач більше трьох років працює і перебуває за кордоном України, а саме в Чеській Республіці, де має регулярні заробітки та стабільні доходи. Відповідач нового шлюбу не укладав і має обов`язок за законом утримувати тільки дітей від спільного шлюбу з позивачкою, а тому свідомо допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом відзиву на позов і в судовому засіданні сторона відповідача вважає, що не має підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Сторона відповідача не заперечує обставини, які зазначені в позовній заяві в частині зобов`язання відповідач щодо сплати аліментів та виникнення в зазначений період заборгованості. Сторона відповідача також визнає, що за зазначений період могла бути нарахована пеня в розмірі 116148 гривень унаслідок прострочення сплати аліментів.

Натомість сторона відповідача просить суд узяти до уваги такі обставини.

У відзиві на позов та апеляційній скарзі у справі №302/1124/22 ОСОБА_2 повідомляв суди про те, що з червня 2020 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах (цивільному шлюбі) із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони проживають однією сім`єю разом із чотирма дітьми ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , ведуть спільне господарство, між ними склалися усталені відносини характерні для подружжя та сім`ї. Однак в силу негативного досвіду від попередніх шлюбів, вони не реєструють свої відносини в органах державної влади. Відповідач разом із ОСОБА_5 виховують та утримують чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відповідно з часу ухвалення рішення суду від 28.04.2020 року у справі №302/220/20 сімейний стан відповідача змінився і на даний час у нього на утриманні перебувають ще четверо неповнолітніх дітей.

Також ОСОБА_2 повідомляв про те, що він офіційно не працевлаштований, в силу відсутності професійної освіти він не має можливості працевлаштуватися за певною спеціальністю, а тому постійно перебуває у пошуках низькокваліфікованої, а відповідно малооплачуваної, роботи. Зазвичай він періодично виїжджає з місця свого проживання на сезонні роботи. Доходи відповідача є мінливими, нестабільними і залежними від багатьох зовнішніх факторів. Його середньомісячний дохід з березня 2020 року і по теперішній час фактично не змінився і складає не більше 10 тис. грн.

Як наслідок, присуджений до стягнення з відповідача розмір аліментів становить біля 60% його середньомісячного доходу. Нерегулярні, нестабільні та низькі доходи відповідача стали причиною того, що він не мав змоги регулярно сплачувати на користь позивачки аліменти на дітей у визначеному судом розмірі та допустив накопичення заборгованості.

За таких обставин, сторона відповідача просить суд визнати той факт, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у відповідача не з його вини, а в силу об`єктивних життєвих обставин.

Як слідує із доданого до позову розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.09.2025 року №8640/24.11-18, за період з 05.07.2023 по 31.08.2025 року включно у відповідача накопичилася заборгованість у розмірі 67 725,00 грн.

Проте у цьому розрахунку заборгованості державним виконавцем не було враховано кошти у розмірі 12000,00 грн, які 11.12.2023 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_10 поштовим переказом АТ «Укрпошта», що підтверджується фіскальним чеком №sYCO2uSrRII. Отже, станом на 31.08.2025 року заборгованість відповідача складала 55 725,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 24.10.2025 року №9664/24.11-18.

Після отримання позовних матеріалів ОСОБА_2 позичив від матері своєї співмешканки кошти у розмірі 67 725,00 грн та повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів перед позивачкою.

На час подання суду даного відзиву на позов у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №72388712, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Міжгірського відділу ДВС від 30.10.2025 року №9667/24.11-38.

За таких обставин, сторона відповідача просить суд визнати поважними причини допущення ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів та, з урахуванням факту повного погашення боргу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Сторона відповідача вважає, що оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, то за період з 05.07.2023 по 31.10.2024 року з ОСОБА_2 може бути присуджено до стягнення пеня за прострочення сплати аліментів не більше суми заборгованості, що виникла у цей же період, тобто не більше 33725,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав обґрунтування, зазначені у відзиві на позов і сформував остаточну позицію, за якою просить узяти до уваги, що відповідач повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів, а також те, що він, окрім спільних дітей з позивачкою, несе витрати на утримання неповнолітніх дітей в незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тобто взяти врахувати його майновий стан, а тому повністю відмовити в задоволенні позову.

Встановлені судом обставини.

Згідно з рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.02.2023 у справі № 302/1124/22, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.07.2023, присуджено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття. На виконання цього рішення суду видано виконавчий лист і зареєстровано у Міжгірському відділі ДВС у Хустському районі виконавче провадження номер за АСВП 72388712 для примусового виконання.

Згідно з остаточним письмовим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 05.07.2023 по 30.09.2025, сформованим державним виконавцем С.Шуберт станом на 24.10.2025 № 9664/24.11-38, відповідач (боржник) ОСОБА_2 допустив заборгованість в розмірі 61725 гривень (а.с. 100).

Згідно з письмовим розрахунком державного виконавця С. Шуберта, сформованого станом на 30.10.2025 (вихідний номер 9667/24.11-38) зазначена заборгованість становить 0,00 гривень (а.с.110).

Сторони під час судового розгляду також дійшли згоди, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 05.07.2023 по 30.09.2025 станом на 31.10.2025 становить 116148 гривень.

Сторони також визнали обставину, що станом на час винесення судового рішення відсутня заборгованість ОСОБА_2 у сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в користь ОСОБА_1 у зв`язку з її повним погашення станом на 30.10.2025.

Оцінивши встановлені обставини, доводи представників сторін і їх позиції, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору в справі є стягнення пені за прострочення боржником у сплаті аліментів у зв`язку із заборгованістю, яка виникла в період з 05.07.2023 по 30.09.2025. Зокрема, сторони погодились, що розміром пені, який може бути стягнутий судом є розмір не оспорюваної заборгованості зі сплати аліментів станом на 24.10.2025, тобто сума 61725 гривень. Відповідач не погоджується зі сплатою пені, покликаючись на майновий стан та вжиті ним заходи щодо погашення (ліквідації) заборгованості в сплаті аліментів.

Нормативно-правове обґрунтування та мотиви суду.

Доводи представника відповідача за клопотанням про закриття провадження в справі на підставі положень п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України відхилені судом в ухвалі суду по цій же справі від 10.12.2025 року з обґрунтуванням такого рішення.

Абзацом першим частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України передбачено: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 статті 196 СК. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Велика Палата Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц надала висновки щодо обчислення пені зі сплати аліментів за несплату або прострочення.

У постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 26.04.2023 у справі № 520/17217/13-ц надано висновок щодо правильності зменшення судом розміру пені, якщо є підстави, передбачені ч.2 статті 196 СК України. З цієї правової проблеми суд виснував:

«Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти».

У розглядуваній справі встановлено, що відповідач не має постійного зареєстрованого місця праці, заробляє на своє утримання, утримання дітей, на яких його зобов`язано сплачувати аліменти примусово за рішенням з сезонних тимчасових незареєстрованих робіт. Натомість відповідач станом на час розгляду справи перебуває і працює за кордоном України в Республіці Чехія (з пояснень представника). Відповідач ужив заходів і під час судового розгляду справи повністю погасив заборгованість щодо сплати аліментів. Обставини проживання відповідача в іншій сім`ї з дружиною, в якої є четверо неповнолітніх дітей, не спростовані стороною позивача. Проте, відповідач не має законного обов`язку утримувати дітей його дружини, з якою він проживає в незареєстрованому шлюбі. Такий обов`язок згідно з статтею 180 СК України мають тільки батьки цих дітей. Отже, першочерговим обов`язком відповідача є надання майнового утримання своїм дітям.

З огляду на викладене суд вважає, що не має підстав повністю звільняти відповідача від сплати пені. Натомість з метою справедливого вирішення справи на засадах законності, розумності, справедливості, пропорційності, з урахуванням вище викладених мотивів та обставин, є підстави зменшити розмір пені згідно з ч.2 статті 196 СК України і визначити розмір пені до стягнення в сумі 25000 гривень. Адже відповідач не довів належними, достатніми і достовірними доказами про повну відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Судові витрати у виді судового збору слід покласти на відповідача із стягненням у користь держави, бо сторона позивача не сплачувала судовий збір за подання позову на підставі пільги, передбаченої статтею 5 закону «Про судовий збір».

Керуючись статтями 244, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (місце реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з 05.07.2023 по 30.09.2025 у розмірі 25000 гривень.

Відмовити в решті позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в користь держави в розмірі 1211 гривень 20 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 11.12.2025.

Суддя В. П. Кривка