Справа № 361/6388/24
Провадження № 2/361/4337/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.25

07 листопада 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Михальова К.М.,

представник позивача Кірічевська О.І.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , у інтересах якого діє адвокат Кірічевська Олена Іванівна, до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Кірічевською О.І. зазначено, що 15.02.2024 року між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) - був укладений договір підряду №94 на виготовлення металевого каркасу сходів та обшивки деревом.

За умовами договору, відповідач зобов`язався на умовах та в порядку, визначених цим договором, виконати роботи по виготовленню металевого каркасу сходів та обивці деревом на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 . Замовник зобов`язується прийняти результат виконаних робіт та оплатити їх. Результат робіт підрядника за цим договором повинен відповідати ДСТУ і вимогам, які ставляться до таких робіт. Сторонами погоджено ціну замовлених робіт та матеріалів, яка складає 131 786,50 грн. Пунктом 2.2 та п.2.3 договору сторони домовилися, що замовник вносить передоплату в сумі 60 000,00 грн. Остаточні розрахунки замовник здійснює протягом 1 банківського дня з моменту підписання сторонами відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт, у безготівковій формі.

Замовник на виконання умов договору, оплатив на рахунок підрядника 60 000,00 грн. У той же час, підрядник всупереч умовам договору, станом на 15.05.2024р., не приступив до виконання зобов`язань за договором, та не повернув замовнику сплачені кошти. Після чого, 17.05.2024р. на адресу відповідача була направлена вимога про повернення сплачених грошових коштів та розірвання договору.

Враховуючи, що ні у визначений у договорі строк, ні у визначений у вимозі строк, роботи, передбачені договором відповідачем не виконані, а кошти за невиконані роботи не повернуті представник позивача просить суд розірвати договір підряду №94 на виготовлення металевого каркасу сходів та обшивки деревом, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.02.2024р., а також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 60 000,00 грн.- передоплату за невиконані роботи; 154 800,00 грн.- пеня; 480,72 грн. інфляційне збільшення; 10 000,00 грн.- моральна шкода; 15 000,00 грн. - витрати на правову допомогу та понесені судові витрати.

Присутня у судовому засіданні представник позивача адвокат Кірічевська О.І., підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Присутній у судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково зазначав про фактичне укладення договору між ОСОБА_2 та іншою особою, який зараз перебуває у ЗСУ та повинен був виконувати договір, і що зазначення його як сторони договору було номінальним. Визнає позовні вимоги лише щодо сплаченої частини коштів 60 000,00 грн., просив відмовити у задоволенні інших позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У даній справі між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

Відповідно до частин першої, другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями статті 849 ЦК України передбачено, що у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон).

Відповідно до визначень, викладених у статті 1 цього Закону, виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Робота діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно з частини першою статті 10 Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.02.2024 року між позивачем ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 - був укладений договір підряду №94 на виготовлення металевого каркасу сходів та обшивки деревом.

За умовами договору, відповідач зобов`язався на умовах та в порядку, визначених цим договором, виконати роботи по виготовленню металевого каркасу сходів та обивці деревом на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 . Замовник зобов`язується прийняти результат виконаних робіт та оплатити їх. Результат робіт підрядника за цим договором повинен відповідати ДСТУ і вимогам, які ставляться до таких робіт. Сторонами погоджено ціну замовлених робіт та матеріалів, яка складає 131 786,50 грн. Пунктом 2.2 та п.2.3 договору сторони домовилися, що замовник вносить передоплату в сумі 60 000,00 грн. Остаточні розрахунки замовник здійснює протягом 1 банківського дня з моменту підписання сторонами відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт, у безготівковій формі. Замовник на виконання умов договору, оплатив на рахунок підрядника 60 000,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у відповідності до вимог ст.625ЦК України він має право на стягнення з відповідача на свою користь штрафних санкцій у вигляді пені за період нарахування з 01.04.2024р. по 25.06.2024р. у сумі 154 800,00 грн. та інфляційне збільшення у сумі 480,72 грн. за цей же період.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ч.2ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Таким чином, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено та доведено належними та допустимими доказами факт порушення прав споживача ОСОБА_2 відповідачем ФОП ОСОБА_1 , тому позовні вимоги у частині стягнення грошових коштів у сумі 60 000,00 грн. підлягають до задоволення.

Стосовно стягнення пені у розмірі визначеному позивачем 154 800,00 грн., суд вважає, що зазначений розмір є надмірним тягарем для відповідача, та таким, що більше ніж у три рази перевищує розмір матеріальної шкоди за договором, тому, керуючись правовими висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) та, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд зменшує розмір пені до розміру матеріальної шкоди за договором 60 000,00 грн., а також вважає можливим стягнення з відповідача за період нарахування з 01.04.2024р. по 25.06.2024р. інфляційне збільшення у сумі 480,72 грн.

З приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в пункті 5Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов`язання.

Згідно з вимогами діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280,611,1167,1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Отже, порушенням договірних зобов`язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються.

Суд, з урахуванням того, що між сторонами у справі виникли зобов`язальні правовідносини, а умовами спірного договору не передбачено умов відшкодування моральної шкоди будь-якій із сторін у разі розірвання договору, дійшов висновку, що норма Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов`язання за договором. При цьому нормами чинного цивільного законодавства України, які регулюють питання неналежного виконання договірних зобов`язань, та безпосередньо умовами спірного договору, не передбачено підстав для відшкодування стороні договору моральної шкоди у договірних відносинах з інших підстав, та факт заподіяння моральної шкоди з інших підстав позивачем не доведено.

Тому суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про стягнення грошових коштів в частині відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., та така задоволенню не підлягає.

Також, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у розмірі 484,48 грн., а також на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову пропорційно до частини задоволених позовних вимог у сумі 800,00 грн., оскільки позивач звільнений від такої сплати як споживач.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн., суд виходить з наступного. При встановленні гонорару, враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за необхідне підтвердження цих обставин суду - повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір зазначити, що аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що розмір витрат є завищеним, його слід зменшити до 3 000,00 грн., що буде обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Також, підлягає скасуванню застосоване у даній справі забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 551,611,629ЦК України,ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , у інтересах якого діє адвокат Кірічевська Олена Іваниівна, до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення боргу задовольнити частково.

Розірвати договір №94 від 15.02.2024р., укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором №94 від 15.02.2024р. у розмірі 120480,72 (сто двадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 72 коп., з якої: 60 000,00 грн. сплачені кошти за договором; 60 000,00 грн.- пеня; 480,72 грн. інфляційне збільшення.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 копійок.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору 800,00 (вісімсот) грн. 00 коп.

Скасувати арешт НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на ім`я фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 240 280 (двісті сорок тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Писанець Н.В.