Справа № 606/1388/25 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.,

при секретарі Зіньковській Н.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Карпа М.М., звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві.

У судове засідання представник позивачки-відповідачки не з`явилася, однак в позові вказала про те, що справу просить слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, зустрічний позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідача-позивачка у судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява про слухання справи у її відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, позовні вимоги позивачки визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки № 230 від 13.08.2025 року, виданої виконкомом Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року в ньомупроживали та були зареєстровані - голова двору ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дружина ОСОБА_2 , 1950 року народження, дочка ОСОБА_4 , 1979 року народження.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 були зареєстровані - голова двору ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дружина ОСОБА_2 , 1950 року народження, дочка ОСОБА_4 , 1979 року народження.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 19 липня 2001 року ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_5 , та змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2021 року.

За життя 18.03.2021 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 18.03.2015 року Ілавчецькою сільською радою Теребовлянського (зараз Тернопільського) району Тернопільської області, згідно якого усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалося ОСОБА_3 заповів ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 частки належного йому вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Після смерті ОСОБА_3 його дочка позивачка ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в спорудами АДРЕСА_1 .

Однак, постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 12.08.2025 року № 212/02-31 позивачці ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 188 від 25.05.2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , за яким право власності не зареєстроване.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивачки-відповідачки ОСОБА_1 слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2021 року), та на 1/3 частки даного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_2 , 1950 року народження, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2021 року), та на 1/3 частки даного домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , 1950 року народження, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук