Справа № 539/3699/25
пров. № 2/544/759/2025
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Киричевської В. М.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 12.11.2024 укладено кредитний договір (оферти) №12.11.2024-100001247 на строк 155 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 15.04.2025. Позивач вказує на те, що виконав свій обов`язок за Договором перед відповідачем, надавши кредит у розмірі 11000грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 15.04.2025 утворилась заборгованість в розмірі 28710грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11000грн, по процентам в розмірі 10230грн, додаткова комісія 1980грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 5500грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 28710грн, а також судові витрати.

15.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів, комісії, неустойки та витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи наступним. 12.11.2024 відповідач уклав із позивачем кредитний договір та отримав кошти у сумі 11000грн строком на 155 днів. 12.12.2024 відповідач здійснив платіж у розмірі 4400 грн на рахунок Позивача, що підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 15.09.2025. Тому несплачений залишок тіла кредиту станом на сьогодні становить 6600грн. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та брав участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 24.05.2024. Також відповідач має статус учасника бойових дій. Відповідач 27.12.2024 надіслав на офіційну електронну адресу ТОВ «ШвидкоГроші» заяву з проханням списати штрафи, пеню та інші нарахування за кредитом на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», що звільняє військовослужбовців від сплати таких платежів під час служби. До заяви були додані документи, що підтверджують статус військовослужбовця та УБД. Позивач проігнорував цю заяву, що суперечить закону. Враховуючи статус відповідача як військовослужбовця та УБД, будь-яке нарахування процентів, комісій або неустойки за кредитним договором під час проходження служби є незаконним відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та практики Верховного Суду (Постанова від 04.09.2024 у справі №426/4264/19). Відтак, вимоги позивача щодо стягнення 10230грн процентів, 1980грн комісій та 5500 грн неустойки є незаконними. Відповідач визнає тільки заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6600грн. Інші вимоги Позивача (проценти, комісії, неустойка) є незаконними та підлягають відмові відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» та судової практики Верховного Суду. Також, враховуючи, що Відповідач є учасником бойових дій, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

23.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити повністю з огляду на таке. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зауважила, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною, ані з огляду на приписи статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана.

24.09.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення комісії та витрат на правничу допомогу. В своїх запереченнях відповідач вказує на те, що відповідно до п. 8 Кредитного договору № 12.11.2024-100001247 від 12.11.2024 передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 9% від суми кредиту (990грн), що підлягає сплаті у день видачі кредиту. Дана комісія є неправомірною з таких підстав: вона не пов`язана з фактичним наданням будь-якої додаткової чи супутньої послуги позичальнику, а фактично дублює плату за користування кредитом (проценти); у договорі не розкрито економічного змісту даної комісії, що суперечить вимогам ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» щодо прозорості та зрозумілості витрат за кредитом; така умова є прихованим способом збільшення вартості кредиту і порушує принципи справедливості договірних умов. Згідно з п. 9 договору позичальник зобов`язаний сплачувати фіксовану комісію за обслуговування у розмірі 990грн за кожний наступний період після першого. Умовами договору передбачено, що ця комісія охоплює: «інформаційну підтримку, консультації, можливість здійснення платежів онлайн, відновлення паролю, інформування про дати сплати» тощо. Зазначена умова є несправедливою, оскільки: відповідно до ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець зобов`язаний безоплатно надавати споживачу інформацію про стан кредиту, строки та розмір платежів; включення таких дій до платних послуг є подвійним стягненням коштів із позичальника; фактично кредитодавець стягує плату за дії, які законодавством прямо покладено на нього як на обов`язок. Таким чином, комісія за обслуговування кредиту є несправедливою умовою договору у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач у відповіді посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, роблячи висновок про правомірність встановлення комісій у кредитних договорах. Проте, наведене рішення стосувалося інших фактичних обставин, зокрема, «плати за управління кредитом»; Верховний Суд наголосив, що правомірність умов кредитного договору підлягає оцінці у кожній конкретній справі з урахуванням обставин та змісту договору; у даній справі комісії не є прозорими, їхній розмір не відповідає фактичним витратам кредитодавця та фактично призводить до значного збільшення ефективної ставки кредиту (ОРРПС понад 3200%). Факт підписання кредитного договору не виключає необхідності перевірки його умов на відповідність законодавству. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору, які обмежують права споживача або ставлять його у невигідне становище, визнаються несправедливими та можуть бути визнані недійсними незалежно від підписання договору споживачем. Таким чином, сам факт підписання договору не легітимізує несправедливі та незаконні умови. Умови кредитного договору щодо сплати комісій є несправедливими, непрозорими та такими, що суперечать вимогам законодавства України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві просив розгляд справи проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 12 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферта) №12.11.2024-100001247. Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е479 (а.с. 13-21).

У відповідності до умов кредитного договору №12.11.2024-100001247 від 12.11.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 12.11.2024; сума кредиту 11000грн; строк, на який надається кредит - 155 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 15.04.2025. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована у розмірі 1% за один день користування кредитом; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом; комісія (плата за надання кредиту) - 9% від суми кредиту та дорівнює 990,00грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 990,00грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, яка сплачується згідно Графіку платежів (а.с.13-21).

Відповідно до п.5, 6, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа..

У відповідності до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення.

Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг.

Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом.

У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством.

У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством.

Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено.

Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексуУкраїни та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, судом встановлено, та відповідачем не заперечується, що кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Споживчий центр» було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів в електронній формі.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Перерахування ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів в сумі 11000грн 12.11.2024 о 14:17:14 на рахунок відповідача підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів на картку НОМЕР_2 за договором кредиту №12.11.2024-100001247 (а.с.12). При цьому номер картки, на яку позикодавцю необхідно перераховувати надані кредитні кошти, був вказаний позичальником ОСОБА_1 в заявці кредитного договору (а.с.16).

Крім цього отримання кредитних коштів в розмірі 11000грн визнається відповідачем.

Отже, кредитодавець свій обов`язок перед відповідачем по перерахуванню кредитних коштів виконав, проте відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого в нього перед кредитором виникла заборгованість.

Згідно поданої позивачем довідки-розрахунку заборгованість відповідача становить 28710,00грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 11000,00грн; заборгованості за процентами 10230,00грн; неустойки 5500,00грн; додаткової комісії 1980,00грн (а.с.23).

Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту (основним боргом) підлягають частковому задоволенню, оскільки з урахуванням часткової оплати 12.12.2024 на суму 4400грн (а.с. 40-41), заборгованість за тілом кредиту становить 6600грн.

Натомість, стягненню не підлягає сума заборгованості за відсотками в розмірі 10230,00грн та сума заборгованості за пенею 5500,00грн з огляду на таке.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакії на момент укладення кредитного договору) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів, а саме: копії довідки, виданої т.в.о. начальника штабу військової частини від 25.12.2024, копії посвідчення офіцера, копії посвідчення УБД, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу з 27 січня 2022 року, є учасником бойових дій (а.с. 42-46).

Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 27.01.2022 та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України та учасника бойових дій, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

З огляду на зазначене вище, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором №12.11.2024-100001247 у розмірі 6600грн з урахуванням здійсненої ним оплати.

Щодо доводів відповідача, зазначених ним у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив щодо стягнення з нього комісії суд зазначає таке.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування`щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Укладаючи кредитний договір сторони погодили, що Заявка кредитного договору №12.11.2024-100001247 є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 12.11.2024.

Відповідно до п. 9 умов кредитного договору, які викладені в Заявці, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 990грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включена послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Отже, погоджені сторонами умови кредитного договору, в яких зазначено перелік послуг, за які передбачено сплату комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості, не є нікчемними, оскільки відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсними зазначених пунктів кредитного договору, якими передбачено нарахування комісії, від 12 листопада 2024 року №12.11.2024-100001247 матеріали справи не містять.

Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткової комісії в сумі 1980грн, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8580,00грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту) - 6600,00грн, заборгованість за додатковою комісією - 1980,00грн.

Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.

Відповідач також просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте позивач не просить суд стягнути з відповідача дані витрати, оскільки в позовній заяві позивач вказує, що витрати на професійну правничу допомогу складають орієнтовно 6000,00грн, та зазначає, що докази понесених судових витрат у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Також відповідач просить покласти судові витрати на позивача, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій та відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Проте, відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав .

З огляду на зазначене, оскільки дана справа не пов`язана з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій, він не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 723,95грн з розрахунку: 8580,00грн х 2422,40грн/28710грн = 723,95грн.

Керуючись ст.1-18,76-81,141,259,264,265,268,354,355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", юридична адреса: вул.Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, , заборгованість за Кредитним договором №12.11.2024-100001247 від 12.11.2024 в розмірі 8580 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, яка складається з заборгованості за основним боргом - 6600,00грн, та додаткової комісії 1980грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", юридична адреса: юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, , понесені судові витрати в сумі 723 (сімсот двадцять три) гривні 95 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 09.12.2025.

Суддя Н.В.Нагорна