РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3997/25

Номер провадження: 2-н/511/357/25

11 грудня 2025 року суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, у розмірі 43 563,98 грн.,

встановив:

До суду надійшла вказана заява, в якій заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за фактично спожитий природний газ, у розмірі 43 563,98 грн., та витрати по сплаті судового збору.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд звернувся із запитом до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи, боржника.

На адресу суду з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області надійшли відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких останній 02.03.2023 року був знятий з обліку у зв`язку зі смертю.

Відповідно до положень ч.2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з боржника після його смерті та залучення правонаступників боржника до участі у справі, натомість нормами цивільного права, а зокрема статтею 1281 ЦК України визначено право кредитора на пред`явлення вимоги про стягнення боргу безпосередньо до спадкоємців боржника, які несуть відповідальність за зобов`язанням спадкодавця лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, із системного аналізу зазначених норм права випливає, що чинним законодавством України не передбачено можливості розгляду заяви про видачу судового наказу щодо особи, яка на час такого звернення стягувача до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

При постановленні ухвали судом враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи положення статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

Роз`яснити заявнику, що згідно із ч.2 ст. 166 ЦПК України, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.4 ч.1ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник не позбавлений права відповідно до ст.1281 ЦК України з вернутися до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 , що є самостійним предметом доказування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 165, 186, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожитий природний газ.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Суддя Ж . В . Теренчук