Справа № 636/17/22
Провадження № 2/466/384/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2024 за територіальною підсудністю з Чугуївського міського суду Харківської області до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні із сином та прийманні участі у вихованні вина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) Кожного місяця, починаючи з 18:00 п`ятниці (або після закінчення занять у школі чи занять на гуртку, якщо такі заняття закінчуються швидше чи пізніше) та, закінчуючи ранком понеділка - (до початку занять у школі), або до 10:00 понеділка (у випадку, якщо понеділок випадає на вихідний день), дитина проводить з батьком за місцем проживання батька або іншим місцем із повідомленням про це матері (Відповідача) без участі матері (Відповідача);

2) У п`ятницю батько або довірена ним особа має право забрати дитину після школи, гуртка або о 18:00 з місця постійного проживання з матір`ю (у випадку, якщо п`ятниця випадає на вихідний день) та відвести дитину у понеділок вранці до школи (до початку занять у школі) або о 10:00 до місця проживання матері (у випадку, якщо понеділок випадає на вихідний день); 3) Спільний відпочинок, а саме 4 тижні літніх канікул дитина проводить з батьком без участі матері (Відповідача);

4) У разі пропуску спілкування батька з дитиною, передбаченого в пункті 1, а саме з вечора п`ятниці по ранок понеділка, пропущений день/дні додається до літнього відпочинку;

5) Необмежене спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

3. Зобов`язати ОСОБА_3 надавати ОСОБА_1 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити ОСОБА_1 про настання таких обставин.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього, ОСОБА_1 (батька), та ОСОБА_3 (матері), народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем вони не перебували та не перебувають. Після народження син, за взаємною згодою батьків, залишився проживати з матір`ю, де проживає і зараз. Розбіжності щодо порядку його участі у вихованні ОСОБА_5 у них почали появлятися через певний час після народження сина. Вказані суперечності вони з матір`ю вирішували шляхом усних домовленостей. 03 березня 2020 року, вони вирішили врегулювати такий спір у позасудовий спосіб за допомогою медіатора. За результатами проведення медіаційних процедур було складено проміжну угоду про спільний порядок виховання сина, яка була підписана ним, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_3 . Проте, через певний час після підписання вказаної медіаційної угоди Відповідач, порушуючи її умови, почала перешкоджати його участі у вихованні сина, що виражалася та продовжує виражатися у формі: ігнорування його дзвінків та повідомлень, відмовах відпускати сина на особисті побачення із ним, неповідомлення про місце знаходження сина, моральне налаштовування сина проти нього. На дату подання даної позовної заяви, у нього немає можливості спілкуватися із сином, приймати участь у його вихованні. Зазначає, що він, як батько своєї дитини, ніколи не мав наміру відмовлятися від свого сина та завжди щиро хотів брати активну участь у вихованні дитини. Усвідомлюючи свої обов`язки, він добровільно щомісячно пересилає кошти на рахунок матері на потреби свого сина - ОСОБА_5 . У зв`язку із вищенаведеним змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

12 лютого 2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі не перебували, та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 , який після народження проживає разом із матір`ю до сьогоднішнього дня. Зазначає, що батько проживає окремо від них, та який припинив будь-яку участь у життєдіяльності дитини, не цікавиться ним, його здоров`ям, успіхами та потребами, не надає допомоги по вихованню та достатньому рівню утримання дитини. Зазначає, що позивач внаслідок війни з рф, була змушена виїхати до Львова. Крім того, з метою налагодження відносин дитини з батьком, відповідачем був залучений медіатор, ще під час проживання у м. Харкові, під час зустрічі яких дитини з батьком, дитина почала заперечувати проти зустрічей з батьком та перебування в його родині, посилаючись на емоційний тиск, критику, зауваження, що відобразилося на його здоров`ї, психологічному стані. У зв`язку із вищенаведеним просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року прийнято до розгляду матеріали цивільної справи № 636/17/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У судовому засіданні третю особу - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вилучено з числа третьої особи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні у задоволенні позову просили відмовити.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, проте у попередніх судових засіданнях просив суд врахувати висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 03.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3900, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Малолітній ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою створено належні умови проживання. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, облаштована місцем для сну та навчання.

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 07.03.2025, складеного фахівцем соціальної роботи Шевченківського відділу соціальної роботи КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» щодо матері дитини, ОСОБА_3 , складні життєві обставини у сім`ї відсутні.

Батько дитини, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради за вищевказаною адресою створено добрі умови проживання. У квартирі зроблений сучасний ремонт. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 2014 р.н. та ОСОБА_10 , 2016 р.н. Для дитини виділена окрема кімната. У кімнаті є ліжко, шафа, письмовий стіл. Для розвитку дитини та навчання наявний комп`ютер та необхідні речі. У двох дітей, які проживають разом з батьком також є окрема кімната для розвитку та відпочинку.

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї особи від 10.03.2025, складеного фахівцем Комунальної установи Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді щодо батька дитини, ОСОБА_1 , складні життєві обставини у сім`ї відсутні. Батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина.

В 2020 році за результатами проведення медіаційних процедур було складено проміжну угоду про спільний порядок виховання сина, яка була підписана батьками дитини.

Проте, на думку позивача, після підписання вказаної медіаційної угоди, відповідач порушуючи її умови, почала перешкоджати йому в участі та вихованні дитини, внаслідок чого він не має можливості приймати участь у вихованні сина, внаслідок чого змушений звернутися до суду з даним позовом.

У ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.141 СК України, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 18,27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ст. 158 СК України закріплено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

У ч.ч.1,2 ст. 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, а також з`ясовувати наявність порушеного, або оспорюваного права.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №260001-вих-46040 від 31.03.2025 від 26.07.2024 року визначено недоцільність ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із даного висновку вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 не хоче спілкуватися з батьком, тримає на нього образу, оскільки під час останніх зустрічей, батько замість того щоб проводити з ним час, залишав його на чужу для нього людину (нову дружину батька), що в подальшому відображалось на його психоемоційному стані. ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини підтримав доводи, викладені у позовній заяві та пояснив, що матір дитини, ОСОБА_3 налаштовує сина проти нього, ОСОБА_7 перестав відповідати на телефонні зв`язки. Востаннє бачився з сином більше півтора роки тому за погодженням з його матір`ю, після чого не має можливості спілкуватися з сином навіть за допомого телефонних дзвінків.

ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини пояснила, що з батьком ОСОБА_11 у шлюбі не перебували. З 2012 року дитина постійно проживала з нею. Зазначила, що вона ніколи не заперечувала бачитися батькові з сином, проте після зустрічей з батьком сама дитина не хоче більше з ним спілкуватися та проводити з ним час.

Комісією з питань захисту прав дитини у присутності практичного психолога ОСОБА_12 заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_13 . Дитина зазначила, що станом на зараз не хоче бачитися з батьком, оскільки від зустрічей з батьком в нього лише неприємні спогади. Зазначив, що коли перебував у батька, він залишав його на нову дружину та займався своїми справами. Нова дружина батька ображала його та залишала його з меншими братом та сестрою для догляду за ними. Заперечував щодо встановлення батькові днів та годин зустрічей з ним навіть в присутності матері.

Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від 07.03.2025, складеного фахівцем соціальної роботи Шевченківського відділу соціальної роботи КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» щодо матері дитини, ОСОБА_3 , складні життєві обставини у сім`ї відсутні.

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради за вищевказаною адресою створено добрі умови проживання. У квартирі зроблений сучасний ремонт. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 2014 р.н. та ОСОБА_10 , 2016 р.н. Для дитини виділена окрема кімната. У кімнаті є ліжко, шафа, письмовий стіл. Для розвитку дитини та навчання наявний комп`ютер та необхідні речі. У двох дітей, які проживають разом з батьком також є окрема кімната для розвитку та відпочинку.

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї особи від 10.03.2025, складеного фахівцем Комунальної установи Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді щодо батька дитини, ОСОБА_1 , складні життєві обставини у сім`ї відсутні. Батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина.

Із наданих ОСОБА_3 пояснень слідує, що нею не чиняться жодні перешкоди батькові у спілкуванні з сином, і такі твердження матері батьком не спростовані. Навпаки в 2020 році батьки скористались послугами медіатора та уклали проміжну угоду про спільний порядок виховання сина, що свідчить про зацікавленість матері в участі батька у житті дитини. Відтак на переконання суду між батьками щодо виховання дитини відсутній спір.

Враховуючи те, що дитина досягла такого віку, коли її думка має бути врахована під час прийняття рішення, і такі пояснення неповнолітнього лягають в основу прийняття комісією рішення, оскільки станом на зараз визначаючи дні та години зустрічей дитини з батьком призведе до порушення психоемоційного розвитку дитини, що в даному випадку є неприпустимим, а відтак прийняття такого рішення суперечитиме найкращим інтересам самої дитини.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_5 , беручи до уваги пояснення батьків, думку дитини, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, керуючись ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 158, 159 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, комісія з питань захисту прав дитини Шевченківської районній адміністрації Львівської міської ради, вважає за недоцільне визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, за клопотанням сторони відповідача, до матеріалів справи було долучено копію медичного висновку психолога ОСОБА_14 за результатами експериментально-психологічного дослідження пацієнта ОСОБА_5 КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» Дитячого діагностичного центру ВП «Лікарня Святого Миколая», з якого вбачається, що проведення зустрічей батька з ОСОБА_15 без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Рекомендовано: певний період часу зустрічатися з батьком у присутності матері з метою налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною та покращенню емоційної прив`язаності ОСОБА_13 до батька; скласти у присутності фасилітатора та ОСОБА_13 правила перебування з батьком з врахуванням потреб дитини; створити комфортне середовище в інформаційному просторі та не перешкоджати ОСОБА_13 спілкуватися з рідними та друзями протягом перебування дитини у батька.

Крім того, 08 березня 2025 року відповідач ОСОБА_3 звернулась з питанням проведення психологічного дослідження емоційного стану ОСОБА_5 до практикуючого психолога ОСОБА_16 , що має вищу психологічну освіту, загальний трудовий стаж по спеціальності «Психологія» 30 років, стаж експертної роботи за спеціальністю 15 років, в тому числі 11 років в установі НДІСЕ МЮ України. Відповідно до Висновку експериментально-психологічного обстеження №2/03/2025 року від 28 березня 2025 року «…нагромадження невирішених конфліктних ситуацій з батьком, нерозуміння батьком психологічних потреб дитини, розуміння батька права на учать у вихованні сина як обов`язок сина перед ним, звинувачення матері у небажанні ОСОБА_13 бачитись з ним без визнання права сина на таке бажання чи небажання, створили негативні умови у стосунках, погодження прав і обов`язків ОСОБА_13 і його батька, продовження спілкування є конфліктним для ОСОБА_13 . ОСОБА_17 у зміни ставлення батька до нього спричинила заперечення цікавості та потреби у спілкуванні з батьком. З боку батьків ОСОБА_13 , в першу чергу батька, необхідні плановані кроки по відновленню довіри у стосунках з сином, важливим для сприятливого розвитку дитини є зусилля батька по налагодженню стабільних стосунків з ОСОБА_15 , відновлення спілкування з сином, однак лишень за умови досягнення бажання ОСОБА_13 на таке спілкування».

Крім того, з характеристики Львівської середньої загальноосвітньої школи східних мов та східних бойових мистецтв «Будокан» учня ОСОБА_5 вбачається, що за час навчання батько ОСОБА_13 жодного разу не з`являвся у школі, участі у навчанні та вихованні сина не приймає.

Згідно листа Директора КУЗТ ЛМЦСПР Джерело №260315-вих-107638 від 24.07.2025 р. під час консультування ОСОБА_5 психологом було використано методи активного слухання та емпатійного спілкування. Хлопець проявляв активність, відкритість до взаємодії, охоче відповідав на запитання, демонстрував емоційну включеність у діалог. Ілля впевнено та чітко проговорював, що не бажає бачитись та спілкуватись з батьком. Цю позицію висловлював послідовно, без ознак внутрішньої суперечності чи вагань.

Крім того, за результатом звернення ОСОБА_3 до органів опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19 червня 2025 року (№676 від 19.06.2025 р.) фахівцями було здійснено виїзд до місця проживання дитини та складено Акту оцінки потреб сім`ї/особи та Висновок оцінки потреб сім`ї. Так, відповідно до Акту оцінки потреб сім`ї/особи, який було складено за участю фахівця з органів опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Павлишин В.В. та психолога КУЗТ ЛМЦСПР Джерело ОСОБА_18 від 23 червня 2025 року, та Висновку оцінки потреб сім`ї зі слів ОСОБА_5 , в документах зафіксовано, що він не бажає бачитись та спілкуватись з батьком.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У судовому засіданні, яке відбулося 03 листопада 2025 року, у присутності психолога ОСОБА_18 , був допитаний ОСОБА_5 , який показав, що він має страх щодо спілкування з батьком, та не хоче спілкуватися з ним за будь-яких умов, навіть за участі психолога. Зазначає, що основна проблема його відмови у спілкування з батьком це обраний батьком спосіб, тобто через суд. Зазначає, що з мамою спілкується охоче, з якою налагоджений контакт.

З огляду на вищенаведене, зважаючи на висновок Органу опіки та піклування, яким вважають за недоцільне визначення батьку ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмові докази, надані стороною відповідача, з яких вбачається про небажання дитини бачитися з батьком, а також покази самої дитини, яка має страх у спілкування з батьком та інші неприємні відчуття, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог позивача, оскільки на переконання суду визначений батьком спосіб участі у вихованні дитини буде впливати на її психоемоційний розвиток, що є неприпустимим та суперечитиме найкращим інтересам дитини, нерозуміння батьком своєї дитини щодо його проблем та інтересів, не сприйняття та відштовхування самою дитиною обраний позивачем спосіб спілкування з нею, тобто через суд, буде негативним чином впливати на саму дитину, зважаючи на її перехідний вік, що жодним чином не сприятиме її найкращим інтересам.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо чинення матір`ю перешкод батькові у вихованні дитини, а судом під час розгляду справи такі не здобуті. З матеріалів справи видно, що після 2020 року батько не проявляв бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, такі як, звернення до матері з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір на утримання та виховання дитини, звернення у правоохоронні органи чи відділ служба у справах дітей щодо чинення матір`ю перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та ін.

З матеріалів справи вбачається, що батько має можливість спілкуватись з дитиною, шляхом відвідування його у школі, гуртках, спілкуванні засобами телефонного зв`язку, наближаючись таким чином до сина духовно, ментально та морально, проте такою можливістю не користується, обравши на думку суду хибний шлях бачитися із сином за рішенням суду, що не сприймається самою дитиною, та створює все більш прохолодні та не щирі відносини.

Таким чином, вивчивши ситуацію та надані матеріали, суд приходить до висновку, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту чинення перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною, а твердження того, що матір чинить такі перешкоди є лише припущенням.

Також, в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправної поведінки відповідача спрямованих на обмеження його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На підставі викладеного, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 5, 7,13, 141, 150, 153, 155 СК України, ст.ст. 3, 313 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 43, 60, 76, 77, 83, 89, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 , проживаючої за адресою: РНОКПП: АДРЕСА_4 з участю третьої особи: Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського, 11 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2025 року.

Суддя Р. Б. Єзерський