Справа № 606/492/25 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

за участю секретаря судового засідання Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 24.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6365652, який підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 21000,00 грн шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок відповідача. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам Договору належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка складає 59820,60 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 21000 грн; заборгованість за процентами 38820,60 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь між ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 6365652 від 24.10.2023 у сумі 59820,60 грн, а також стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 03.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2025, судові засідання надалі було відкладено на 20.05.2025, 09.07.2025, 03.09.2025, 30.09.2025 у зв`язку з неявкою сторін у справі.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, однак подала до суду відзив, у якому вказувала про розгляд справи у її відсутності, просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пацула О.В. у судове засідання не з`явився, однак подав відзив, у якому просить про розгляд справи за його відсутності, відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи тим, відповідачка ОСОБА_2 кредиту у ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» не брала, кредитного договору не підписувала, кредитними коштами не користувалась, вона є постраждалою від шахрайських дій. Так, відповідач звернулась у ВП №3 (м.Теребовля) із заявою про те, що 24.10.2023 року невідомі особи взяли кредит на платформі онлайн кредитування МФК «Маніфою» на суму 21 000 грн. та «Стар файне груп» на суму 9000 грн. скориставшись особистим кабінетом потерпілої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка використовувала дані платформи кредитування та яка на даний час знаходиться за кордоном, будь яких анкетних даних своїх не повідомляла та підтверджень не здійснювала. Після чого дані кредитні кошти були перераховані на банківську карту НОМЕР_1 невідомої особи. За заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 28.03.2023 за фактом вчинення шахрайських дій з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивач стверджує, що 24.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6365652 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора j35553. ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.

Відповідно до п. 2. 3. 3 Заявки позичальнику наданий кредит у розмірі 21000 грн строком на 64 днів з дня його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 27.12.2023.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 194816.00 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 37465,00 грн. загальні витрати за споживчим кредитом 12465,00 грн.

Вказано реквізити належного позичальнику електронного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступним договором: 5335-16ХХ-ХХХХ-0377.

Судом встановлено, що представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пацула О.В. у відзиві категорично заперечує, що відповідач укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів, зазначає про те, що стала жертвою шахрайства.

Крім того, як слідує з поданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 жодного разу не здійснювала оплату по вищевказаному кредитному договору.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Суд, досліджуючи кредитний договір №6365652 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.

Одночас з матеріалів справи, зокрема, з витягу з ЄРДР від 28.10.2023 слідує, що за зверненням ОСОБА_1 27.10.2023 року з ДКП НПУ надійшли матеріали про те, що 24.10.2023 року невідомі особи взяли кредит на платформі онлайн кредитування МФК «Маніфою» на суму 21 000 грн. та «Стар файне груп» на суму 9000 грн. скориставшись особистим кабінетом потерпілої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка використовувала дані платформи кредитування та яка на даний час знаходиться за кордоном, будь яких анкетних даних своїх не повідомляла та підтверджень не здійснювала. Після чого дані кредитні кошти були перераховані на банківську карту НОМЕР_1 невідомої особи. Відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 28.03.2023 за фактом вчинення шахрайських дій з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України.

Крім того представником відповідача було направлено адвокатський запит начальнику Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві щодо надання інформації про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000239.

Згідно відповіді слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві від 09.05.2025 року повідомлено, що кримінальне провадження №0000239 від 28.03.2023 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом можливого незаконного використання персональних даних громадянки ОСОБА_1 з метою оформлення кредиту перебуває у провадженні Голосіївського управлінні поліції ГУНП в м. Києві.

Відповідно до правового висновку викладеного Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 у справі N 6-71цс15, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності.

Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів ОСОБА_1 .

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15.

Позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості.

У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості щодо отримання кредиту в сумі 21000 грн, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Представник відповідача заперечує укладення кредитного договору та отримання коштів від ТОВ «МАНІФОЮ» ОСОБА_1 .

Оцінюючи наявну у матеріалах справи копію інформаційної довідки № 2782_04 від 27-08-2024 про електронний переказ коштів від 24.10.2023 року за Кредитним договором 6365652, суд звертає увагу, що з її змісту слідує, що перераховано на невстановлений банківський рахунок кошти в сумі 21000,00 грн, при цьому номер рахунку отримувача в ній не відображається, тільки відображається номер карти НОМЕР_1 , тому ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо. Також цей документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відтак, на думку суду, сама по собі надана довідка сформована платіжним сервісом ТОВ «МАНІФОЮ» системою іРay.ua, не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості.

Інших документів, які б підтверджували отримання саме відповідачем грошових коштів від ТОВ «МАНІФОЮ» на умовах договору кредитування позивачем не надано, клопотань про необхідність їх витребування до суду не подано.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позов ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" є безпідставним, оскільки відомостей які б підтвердили, що ОСОБА_1 укладала договір позики, підписувала його та отримувала позику, в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не доведено факту надання грошових коштів ТОВ "МАНІФОЮ " відповідачу, а тому право на одержання грошової вимоги до ОСОБА_1 ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" не передано.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Представником відповідача, адвокатом Пацулою О.В. у відзиві на позов зазначалося, що відповідачем було понесено судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги у сумі 10000 грн. До відзиву представником відповідача було долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР №000023 від 28.11.2013 року, ордер на надання правничої допомоги від 01.05.2025, копію договору про надання правничої допомоги з додатками від 25.04.2025 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За приписами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, вимоги частини восьмої статті 141ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР №000023 від 28.11.2013 року, ордер на надання правничої допомоги від 01.05.2025, копію договору про надання правничої допомоги з додатками від 25.04.2025 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначені у заяві представника відповідача, адвоката Пацули В.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн не є співрозмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат та не є пропорційними до предмета спору.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов до висновку, що слід стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» в користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В. Малярчук