Справа № 215/3206/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі,

головуючого судді Коноваленка М.І.,

секретаря Коломійчук К.Ю.

за участю сторони:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача Шаніної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , після тривалої тяжкої хвороби, помер його рідний дядько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка йому належала на праві приватної власності після смерті його дружини, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями за правом представлення за законом залишився позивач, та його онук ОСОБА_3 . Всі спадкоємці у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, але зауважує, що відповідач не надавав допомогу померлому. Тому вважає, що відповідач не має права на спадкування і повинен бути усуненим від права на спадкування у зв`язку з ухиленням від утримання та догляду за своїм рідним дідом ОСОБА_4 , судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2018, прийнято до розгляду цивільну справу та призначено підготовче засідання.

05.09.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач ОСОБА_3 , заперечує проти заявлених позовних вимог.

В обґрунтування заперечень вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 47 років, помер його батько, ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його баба, ОСОБА_5 , та ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його дід, ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, яку він у встановлений законом шестимісячний строк прийняв, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса.

На момент смерті батька, йому виповнилось 13 років, і оскільки він залишився без батьківської опіки та був єдиним внуком, дід та баба за своє життя йому всіляко допомагали з огляду на те, що він з 2015 року навчався в університеті на денному факультеті без отримання стипендії.

За життя дід та баба проживали разом у спадковій квартирі АДРЕСА_1 , де він їх часто відвідував, та не потребували стороннього догляду. Після смерті баби ОСОБА_5 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 , дід в той же день потрапив до лікарні, в якій ІНФОРМАЦІЯ_6 помер. Під час перебування діда в лікарні він його навідував, але матеріально не мав змоги допомогти, тому як продовжував навчатися і не мав достатніх коштів на життя. Однак йому відомо, що дід отримував на той час пенсію в розмірі 8000 гривень та самостійно себе забезпечував, і ніколи не прохав його про допомогу. Також, перебуваючи в медичному закладі на протязі 18 діб до настання смерті, ним опікувалися медичні працівники надаючи медичну допомогу, тому доводи відповідача, що його дід був залишений в безпорадному стані без належного догляду, є безпідставні, тому враховуючи вищенаведене просить суд у задоволенні позову позивача відмовити у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, вказуючи що він одноособово за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснював за нами нагляд, оскільки останні перебували у безпорадному стані.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, вказавши на наявність умислу з боку відповідача по ухиленню від надання допомоги померлому спадкодавцю, який за станом здоров`я її потребував.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав та аргументів, викладеними у відзиву на позов, зазначивши, що надані позивачем докази понесених ним витрат на поховання та придбання лікарських препаратів не є належними доказами з огляду на те. що позивач отримав допомогу на поховання від пенсійного фонду в розмірі 15621,68грн., а надані фіскальні чеки не містять інформації, що придбані позивачем лікарські засоби були на потреби померлого ОСОБА_4 , та були придбані безпосередньо позивачем за власний рахунок.

Допитана в судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_7 суду пояснила, що приходиться дружиною позивачу, з яким разом доглядали за його рідним дядьком ОСОБА_4 та його дружиною, до настання їх смерті. Купували їм ліки, тому як у останніх не вистачало коштів, готували та приносили продукти харчування, як за місцем проживання останніх, так і у лікарню. Також їй відомо, що ОСОБА_1 дзвонив до матері відповідача та просив про допомогу, але остання йому відмовила. За допомогою в соціальні служби не зверталися. Похованням ОСОБА_4 займався її чоловік ОСОБА_1 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що померлого ОСОБА_4 за життя добре знала, проживає в сусідньому будинку. Раніше ОСОБА_4 та його дружина вигулювали повз її будинку собаку. Потім дружина ОСОБА_4 повідомила, що чоловік захворів. Бачила як їх навідує ОСОБА_1 та його дружина, приносили продукти харчування та медикаменти. Онука ОСОБА_3 бачила тільки на похованні ОСОБА_4 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що померлого ОСОБА_4 та його дружину знала як сусідів з 2017 року. Приблизно після літа 2017 року у подружжя погіршився стан здоров`я. Онука у цей період бачила коли останній приходив до них у квартиру та на похованні ОСОБА_4 .. Також бачила позивача, який, тримаючи в руках пакунки, приходив до ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_11 пояснив, що приблизно 10 років потому був сусідом позивача ОСОБА_1 , потім переїхав проживати на АДРЕСА_2 . Його сусідом був ОСОБА_4 прізвище та ім`я якого свідок назвав за підзказки ОСОБА_1 , якого інколи бачив на лавці, як той сидів біля під`їзду. Приблизно, два, три рази на тиждень до ОСОБА_4 із пакунками приходив ОСОБА_1 .. Потім він переїхав жити в інше житло.

Суд, заслухавши сторони, свідків зі сторони позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим РАЦС Курської області 27.08.1956. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати ОСОБА_12 , батько ОСОБА_13 (т.1 а.с.21).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Б-Аннєнковським С/р Фастківського району 12.04.1979. Батьками у вказаному свідоцтві зазначені: мати ОСОБА_14 , батько ОСОБА_15 (т.1 а.с.22).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.1 а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 126, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.1 а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 251, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.1 а.с.6).

Із виписки №1801/1028 хворого ОСОБА_4 вбачається про його лікування у неврологічному відділенні в стаціонарі з 02.11.2017 по 13.11.2017. Виписаний відносно у задовільному стані, зберігаються когнітивні порушення, критика поведінки та стану відсутні (т.1 а.с.11).

Із виписки №101/31 хворого ОСОБА_4 вбачається про його лікування у травматологічному відділенні в стаціонарі з 09.01.2018 по 24.01.2018 у зв`язку з отриманням травми. В подальшому був переведений в «Хоспис» (т.1 а.с.13 зв.ст).

Згідно довідки про причину смерті від 29.01.2018, зазначено, що ОСОБА_4 помер від хронічної ішемічної хвороби серця 28.01.2018 у відділенні «Хоспис» (т.1 а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідно до свідоцтва №532 на праві власності на житло від 16.03.1994 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності (т.1 а.с.26).

Відповідач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане 14.10.197 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівської районної ради м.Кривого Рога Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 563. У вказаному свідоцтві вказані: мати ОСОБА_16 , батько ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки ОСОБА_3 є студентом 4 курсу «Криворізького національного університету», денної форми навчання, стипендії не отримує, термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019 (т.1 а.с.98).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 30/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом 18.04.2016 ОСОБА_1 , зазначивши себе племінником, тому як його мати ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , приходиться сестрою ОСОБА_4

01.06.2018 звернувся із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 (т.2 а.с.51-63).

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Як встановлено ч.ч. 2, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України).

Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за умови встановлення судом певного юридичного складу.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Так, відповідно до довідки про причину смерті ОСОБА_4 , який помер у віці 79 років. Причиною його смерті було хронічне порушення кровообігу, хронічна ішемічна хвороба серця. З досліджених в судовому засіданні доказів та показів свідків судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 не був лежачим до моменту потрапляння в лікарню 09.01.2018, при цьому проживав разом з дружиною ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_12 від тромбозу судин, тобто в один день з потраплянням ОСОБА_4 до лікарні.

Доводи сторони позивача про те, що він здійснював постійний догляд спростовуються показами свідків, які зазначили про періодичне відвідування ОСОБА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 .

Суд зауважує, що жодних медичних документів, які б свідчили про те, що внаслідок заначених хвороб ОСОБА_4 , перебуваючи на стаціонарному лікуванні, знаходився у безпорадному стані, суду надано не було. Таким чином, позивачем не доведено, що померлий перебував у безпорадному стані та потрубвав допомоги відповідача. Крім того, позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги померлому ОСОБА_4 , та можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу.

Судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, позивачем перед судом не доведено, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги відповідача, оскільки з довідки відділу виплати пенсії ГУПФ від 12 березня 2019 року слідує, що ОСОБА_4 отримував пенсію в період 2017 2018 роки у розмірі 7810,84грн., щомісяця, яка була вищою за мінімальну пенсію в Україні.

Таким чином, судом не встановлено потреби спадкодавця у матеріальній допомозі зі сторони відповідача, не встановлено висунення до відповідача самим спадкодавцем (чи будь - якими іншими особами) прохання (вимоги) надання допомоги відповідачем, а як наслідок не встановлено і факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги (тобто умисних дій відповідача спрямованих на ухилення від надання спадкодавцеві допомоги).

Таким чином, суд встановив, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача з проханням (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача, який є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити.

Доводи позивача щодо понесення ним витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця в якості підстав для усунення відповідача від права спадкування до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Крім цього, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того що спадкодавець є його рідним дядьком, та він в даному спорі є зацікавленою особою (спадкоємцем), що також слугує самостійною підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вказане нормативне регулювання, суд констатує, наявність конфліктних, неприязних чи інших негативних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем може бути підставою для зменшення судом обов`язкової частки, у разі встановлення судом обґрунтованості таких вимог, однак не підставою усунення відповідача від права на спадкування. Таких вимог позивач до суду не пред`являв.

З огляду на викладене в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, - слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення складено та проголошено 05.12.2025.

Суддя: