РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10 грудня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

за відсутності учасників справи, розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2025 року до Володимирського міського суду Волинської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє представник Романенко М.Е., в якій представник позивача, просив:

- поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року в розмірі 32 943, 52 грн, яка складається із : суми заборгованості 25 174, 98 грн; суми інфляційних втрат 5 504, 87 грн; суми 3 % річних 2 263, 67 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 12 травня 2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200527335 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 9 447, 80 грн із встановленим строком користування з 12 травня 2016 року по 12 січня 2018 року, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у строк встановлений договором та сплатити відсотки за користування кредитом. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Станом на 07 серпня 2025 року заборгованість відповідача становить 25 174, 98 грн, з яких: 8605, 02 грн- заборгованість за кредитом; 16 569, 96 грн- заборгованість за відсотками. Крім цього, позивач нарахував суму збитків з урахуванням 3 % річних в сумі 2 263, 67 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 5 504, 87 грн. Разом заборгованість становить 32 943, 52 грн.

Також позивач зазначає, що кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутися до суду в межах строку позовної давності через тривалий судовий процес у справі № 910/11298/16, яка розглядалася Господарським судом міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03 вересня 2020 року замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». За результатами розгляду цієї справи постановою від 01 липня 2021 року визначено, зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 № 1 і №2. Таким чином предметом спору у справі № 910/11298/16 була приналежність права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та позичальника, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс». І лише на початку 2023 року в результаті примусового виконання постанови суду позивачем були отримані оригінали документів, а саме: кредитні договори, щодо яких право вимоги відступлене на підставі договору від 20 липня 2020 року.

Окрім цього, позивач звертає увагу суду на підстави для поновлення строку позовної давності через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), у зв`язку з чим строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ. Також звертає увагу, що до об`єктивних причин звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, позивач виокремлює введення воєнного стану на території України та рішення Ради суддів України, які носять рекомендаційний характер і де зазначено про заборону скорочувати чи прискорювати будь-які форми судочинства і по можливості процесуальні строки продовжувати щонайменше до кінця воєнного стану.

Позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання позову до суду, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 32 943, 52 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу (том 1 а.с. 1-7).

Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 01 вересня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання (том 2 а.с. 119).

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали судді від 01 вересня 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника ОСОБА_2 , що підтверджується довідками про доставку електронного документу (том 2 а.с. 177-180). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи ( том 1 а.с.6 зв.ст.).

Відповідач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином, доказом чого є розписка про отримання рекомендованого повідомлення. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву чи інших клопотань до суду не подала.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що 12 травня 2016 року ОСОБА_1 підписала заяву № 200527335 щодо кредитування на придбання комп`ютерного обладнання, основними параметрами якої є: дані клієнта (ПІП, паспортні дані, РНОКПП, адресе місця проживання) та кредитний договір за номером продукту 0-1637/3 Фокстрот на суму 9447, 80 грн на строк 610 днів з 12 травня 2016 року до 12 січня 2018 року,розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних із сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3%, починаючи з 11 місяця дії договору. Визначено штраф за кожний несвоєчасно сплачений платіж згідно з графіком платежів за кредитним договором: перший 50 грн, другий 100 грн, третій 250 грн, четвертий 500 грн (т.1 а.с.32).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 9 447, 80 грн., з встановленим строком користування з 12 травня 2016 року по 19 січня 2018 року, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Паперовий примірник Кредитного договору підписаний сторонами власноруч.

Перед укладанням Кредитного договору ОСОБА_1 подала кредитодавцю Анкету № 2793006, в якій зазначила свої персональні дані, вказала бажану суму кредиту - 7 997, 80 грн, строк 20 місяці, мету кредиту на споживчі потреби. За результатами розгляду її заяви та анкети, кредитодавцем погоджено надання кредиту у сумі 9 447, 80 грн (т.1 а.с.33).

Також позичальнику надано Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 12 травня 2016 року, яку вона отримала, засвідчивши отримання власноручним підписом (т.1 а.с.35).

20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (акціону) лоту № GL16N618071 проведених 15 червня 2020 року, що підтверджено Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. (а.с. 9, 10-25, 26, 27).

Додатком до договору є Реєстр кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, який містить запис про ОСОБА_1 (т.2 а.с.105-106).

До позовної заяви позивач додав виписки ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.05.2016 по 27.07.2020 по рахункам ОСОБА_1 ( том 1 а.с. 41-250; т.2 а.с. 1-104).

У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2 договору №7_БМ від 20.07.2020 визначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуває всі права кредитора за кредитними договорами в день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору.

Пунктом 4 договору №7_БМ від 20.07.2020 передбачено, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 71 072,63 грн- ціна договору, яка сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до п. 14 цього договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів ( аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Згідно з п. 16-1 договору №7_БМ від 20.07.2020 сторони домовилися, що договір укладено з відкладальною обставиною ( в розумінні частини 1 статті 212 ЦК України) та набуває чинності ( є укладеним) та породжує права та обов`язки у сторін виключно після настання сукупності наступних обставин: підписання договору сторонами та укладення новим кредитором договору купівлі продажу ( договорів відступлення прави вимоги) щодо усього майна та майнових прав /прав вимоги , які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став новий кредитор UA-EA-2020-06-09-000032-b, сформованого 15.06.2020. При цьому, датою набуття чинності ( моментом укладення ) цього договору буде вважатися дата укладення новим кредитором останнього з договорів купівлі продажу ( відступлення прав вимоги) майна / майнових прав/прав вимоги, які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став новий кредитор № UA-EA-2020-06-09-000032-b, сформованого 15.06.2020. Сторони домовилися, що у випадку не настання відкладальної обставини до 12 серпня 2020 року (включно), цей договір вважається неукладеним та не створює для сторін жодних прав та обов`язків та права вимоги на підставі цього договору до нового кредитора не переходять.

09 липня 2020 року платіжною інструкцією № 25 від 09.11.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» 5 307 308,39 грн з призначенням платежу: протокол № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 ( том 1 а.с. 9).

До позовної заяви додано копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», та копію постанов про закінчення виконавчого провадження: ВП №66483131 від 29 грудня 2022 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. та ВП №66491947 від 17 січня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. з примусового виконання наказів, виданих Господарським судом міста Києва 12 липня 2021 року у справі №910/11298/16 (том 1 а.с. 26).

Згідно із розрахунком ТОВ «Діджи Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року, інфляційних втрат, 3% річних, основна сума боргу за договором за період з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року складає 25 174, 98 грн; інфляційні втрати -5 504, 87 грн; 3% річних 2 263, 67 грн, всього 32 943, 52 грн (том 1 а.с. 30).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності, в обґрунтування пропущення такого строку вказує на наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору.

З приводу поновлення строку позовної давності для подання позову слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

На підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Суд вважає, що причина пропущення позовної давності є поважною, тому необхідно поновити позивачу строк для подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року.

Судом встановлено, що 12 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200527335 відповідно до умов якого встановлена сума кредиту в 9 447, 80 грн., на строк 610 днів, з 12 травня 2016 року по 12 січня 2018 року, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних, сукупна вартість кредиту 58, 57 % річних. Узгоджено графік платежів: щомісячний платіж 634 грн., останній платіж: 636, 10 грн., дата платежу 12 числа кожного місяця.

Суду надана копія Заяви (оферта) № 200527335 від 12 травня 2016 року, адресована ПАТ «Банк Михайлівський» про надання кредиту, в якій міститься підпис відповідача.

Крім того, відповідач була ознайомлена з тарифами по продукту та з умовами кредитування, що підтверджується її підписом у Довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «0-10-37/3 Фокстрот». Також відповідач підписала графік платежів по погашенню тіла кредиту та відсотків, комісій, обумовлених цим договором, та погодилась з ним.

Відповідно до рахунку фактури № ВВЛФТ-0984-1232024 від 12 травня 2016 року, видаткової накладної № ВВЛФТ-0984-12580819 від 12 травня 2016 року, виписки по особовим рахункам з 12 травня 2016 року ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, що підтверджує факт наявності правовідносин між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

20 липня 2020 року укладено договір відступлення прав вимоги №7_БМ між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк Михайлівський», перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за договором № 200527335 від 12 травня 2016 року. Даний факт підтверджується копією договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року, Додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року з реєстром договорів право вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з реєстром договорів право вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, станом на 20 липня 2020 року, складає 25 174, 98 грн, з яких: 8605, 02 грн- заборгованість за кредитом; 16 569, 96 грн- заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

В порядку ст. 625 ЦК України позивачем надано суду розрахунок інфляційних втрат за період з 25.02.2019 року по 25.02.2022 року який становить суму в 5504, 87 грн., та розрахунок 3 % річних за період з 25.02.2019 року по 25.02.2022 року який становить суму в 2263, 52 грн.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то з неї на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року в загальному розмірі 32943, 52 грн., яка складається із: суми заборгованості 25 174, 98 грн.; суми інфляційних втрат 5504, 87 грн.; суми трьох процентів річних 2263, 52 грн.

Щодо вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 , 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору № 26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року, копію додаткової угоди до договору № 26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» на суму 7000 грн., акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 14 серпня 2025 року на суму 7000 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Заяв про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх не співмірності від відповідача не надійшло.

Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 89, 137, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд 8) заборгованість за кредитним договором № 200527335 від 12 травня 2016 року в загальному розмірі 32943 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок три) грн. 52 коп., яка складається із: суми заборгованості 25 174, 98 грн.; суми інфляційних втрат 5504, 87 грн.; суми трьох процентів річних 2263, 67 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд 8) понесені судові витрати, а саме: 2422 грн. 40 коп. судового збору, 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 9422 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Ігор Вітер