Номер провадження: 22-ц/813/3728/25
Справа № 522/8805/24
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Свяченої Ю.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» про захист прав та зобов`язання не вчиняти перепон у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона прописана у квартирі АДРЕСА_1 . Вказану квартиру придбав її чоловік на аукціоні СЕТАМ у квітні 2024 року, за квартирою згідно опису не встановлено жодних обмежень на використання, і з цього терміну невстановлена особа чинить перешкоди, зловживає правами. Місюра разом і чоловіком намагалась потрапити до зазначеної квартири, але марно. Власник готелю не відчиняє вхідні двері з цього приводу чоловік звернувся до органів поліції.

Тому із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ст. 150, ч. 1 ст. 156 ЖК України, ст. 15,16, 317, ч. 1, 2 ст. 319, 383, 391, 401-405 ЦК України позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності чоловіку ОСОБА_3 , та вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 ;

- Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 припинити фізичні дії у відношенні до ОСОБА_1 , спрямовані на перешкоджання вільного доступу до квартири АДРЕСА_2 та користування квартирою АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 вільний доступ до квартири для реалізації права користування квартирою;

- Зобов`язати ОСББ «Церковний» забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 , шляхом передачі ключів від вхідних парадних дверей будинку на сходи, що ведуть до 5 поверху будинку, де знаходиться квартира АДРЕСА_1 або повідомлення коду в разі встановлення кодового замку на вхідні парадні двері до будинку або магнітного чіпу або інших відмикаючих засобів від пристроїв, що перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб через вхідні парадні двері до будинку АДРЕСА_3 на сходи до 5 поверху, де знаходиться квартира АДРЕСА_2 ;

- Стягнути з відповідача ОСОБА_2 як відшкодування моральної шкоди завданої своїми навмисними противоправними діями та призвели до моральних страждань ОСОБА_1 пов`язаних з неможливістю користування квартирою АДРЕСА_1 , які виникли через порушення відчуття гідності, потребу в постійних зверненнях до поліції, зміні звичайного способу життя і сімейних відносин, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми суттєвому постійному погіршені стану здоров`я внаслідок стресу та врешті потребу у зверненні до суду за захистом своїх прав у сумі 200 000 грн;

- Вирішити питання розподілу судових витрат.

11 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій представник відповідачів зазначив, що негаторний позов може бути пред`явлений лише власником, звернув увагу суду, що в матеріалах справі відсутні належні докази противоправної поведінки відповідачів, які б доводили, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні власністю. Представник відповідачів також пояснював суду, що наявність звернень до поліції не доводять факту противоправної поведінки відповідачів оскільки відсутні процесуальні рішення по фактам звернення до органів поліції, крім цього звернув увагу на те, що відповідно до відповідей органів поліції вбачається, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не відносяться до компетенції органів поліції. Представник відповідачів також звернув увагу на той факт, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа 522/10656/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСББ «Церковний» про усунення перешкод у праві користування майном шляхом вселенням.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» про захист прав та зобов`язання не вчиняти перепон у користуванні майном відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила спростувати факт встановлений :

«В судове засідання 12.11.2024 з`явилася позивачка, просила суд оголосити перерву в розгляді справи для уточнення позовних вимог»;

«позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує те, що ОСОБА_2 та ОСББ «Церковний» чинить перешкоди у користуванні квартирою».

«сторони по справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином» стосовно судового засідання, призначеного на 11 грудня 2024 року;

Скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені в заяві про уточнення позовних вимог позовні вимоги ОСОБА_1 :

1. Усунути ОСОБА_1 перешкоди у праві користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_1 , та вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

2. Зобов`язати ОСОБА_2 припинити фізичні дії у відношенні ОСОБА_1 спрямовані на перешкоджання вільного доступу до квартири АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 вільний доступ до квартири для реалізації права користування квартирою.

3. Зобов`язати ОСББ «Церковний» забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ ОСОБА_1 до квартири шляхом передачі ключів від парадних дверей до будинку або повідомлення коду в разі встановлення кодового замку на вхідні парадні двері до будинку або магнітного чіпу, або інших відмикаючи засобів від пристроїв, що перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб через вхідні парадні двері до будинку.

4. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 як відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 гривень.

5. Розглянути питання розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 та ОСББ «Церковний» понесені ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з поданням позову у сумі судового збору 6661,6 грн та судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі судового збору 9992,4 грн.

Доводами апеляційної скарги є те, що:

- суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що наявні в матеріалах справи;

- відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не дослідив належним чином обставин справи та не встановив за зареєстрованою в квартирі особою позивача факт знаходження особи позивача у шлюбі з власником квартири, яка придбана під час перебування у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя;

- суд не повідомив належним чином позивача про чергове судове засідання, призначене на 11 грудня 2024 року;

- суд порушив норми процесуального права, прийнявши до розгляду відзив на позовну заяву;

- суд не дослідив і не надав правової оцінки стосовно наданих позивачем доказів у вигляді медичних довідок та відеозапису з бодікамер, якими, на думку скаржника, підтверджується завдана позивачу моральна шкода.

Ухвалами Одеського апеляційного суду (у складі колегії суддів: Назарової М.В. (суддя доповідач), Комлевої О.С., Коновалової В.А.) від 08 січня 2025 року та 12 березня 2025 року за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025 здійснено заміну судді Комлевої О.С. на учасника постійно діючої колегії суддю Кострицького В.В.

У судовому засіданні 25.11.2025 позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Відповідач ОСББ «Церковний», який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судова повістка на 25.11.2025 повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 197-198), до судового засідання не з`явився, що в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва від 22 травня 2024 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_5 власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 який придбав її на аукціоні СЕТАМ (а.с. 7).

Листом № 60.2-406 від 13.05.2024 ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області повідомило ОСОБА_1 , що її звернення від 02.05.2025 зареєстроване та розглянуте. В ході його розгляду встановлено, що відносини, які виникли між заявницею та ОСОБА_2 , не відносяться до компетенції Національної поліції України. Для вирішення даного питання заявникові рекомендовано звернутися до суду (а.с. 3).

Також матеріалами справи підтверджено, що згідно актового запису № 1360 від 10 листопада 1990 року, зробленого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що вказаним органом РАЦУС видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 (а.с. 78).

Згідно загальнодоступним відомостям з ЄДРПОУ ОСББ «Церковний» код 40555866, керівник Ярошенко Віталій Веніамінович, засновник: Співвласники Багатоквартирного будинку, основний вид діяльності: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 26).

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/006130478 від 25.05.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 15.05.2024 (а.с. 81).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу захисту позивачем як мешканцем та співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_5 своїх житлових прав та права власності через неможливість потрапити до вказаної квартири, яка розташована на 5-му поверсі будинку, з боку відповідачів, які є власниками приміщення будинку в цілому та які перешкоджають позивачу та її чоловіку фізично потрапити на 5-й поверх до квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує те, що ОСОБА_2 та ОСББ «Церковний» чинять позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою. При цьому, суд зазначив, що посилання позивача на звернення до органів Національної поліції не може бути доказом противоправної поведінки, так як жодних рішень відносно відповідачів органи Національної поліції не приймали, не притягали їх до відповідальності.

Переглядаючи вказане рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 926/2189/17).

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За матеріалами справи вбачається, що обгрунтовуючи свої позовні вимоги про усунення перешкод з боку відповідачів у користуванні належним чоловіку позивачки нерухомим майном житловою квартирою, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є дружиною власника житла ОСОБА_3 , про що надавала копію свідоцтва про шлюб, і що вона є зареєстрованою в квартирі особою, яка захищає свої житлові права.

Отже, станом на час придбання спірного житла позивачка захищала своє право як зареєстрована в квартирі особа, яка позбавлена можливості потрапити до квартири, так і як співвласник такої квартири, оскільки її право спільної сумісної власності подружжя у відповідності до вимог ч. 1 с. 60 СК України презюмується.

Слушними є доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, та як наслідок, зроблено помилковий висновок про необґрунтованість позову, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів, підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Крім того, Jura novit curia - «суд знає закони», тому має самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію спірних відносин, навіть якщо позивач у ній помилився (ВП ВС у справі № 662/397/15-ц від 08.06.2021).

Помилкове посилання позивачки на застосування до спірних праовіодносин вимог ст. 401-405 ЦК України не впливає на вирішення справи.

Наведене у своїй сукупності свідчить про обов`язок суду встановити дійсні обставини справи. Перевірити підстави, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, надані сторонами докази на підтвердження та спростування доказів сторін та дати таким правовідносинам вірну юридичну кваліфікацію з метою остаточного вирішення спору.

Згідно ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Приморського районного судуд м. Одеси від 03 квітня 2025 року справі № 522/10656/24, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» про усунення перешкод у праві користування майном задоволено частково.

Усунуто перешкоди у праві користування майном (квартирою) та вселено ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у праві користування майном (квартирою) та забезпечити доступ до квартири для реалізації права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» (, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107) забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 .

У вказаній справі, зокрема, судом встановлено, що відповідачі перешкоджали ОСОБА_3 користуватися сходами загального користування, які ведуть на 5 поверх, де розташована квартира АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 на праві власності, а також перешкоджали лікарям швидкої допомоги надавати допомогу дружині ОСОБА_1 , що було зареєстровано до ІТС ІПНП ЗА № 12683 від 05.06.2024.; надані позивачем докази підтверджують твердження позивача про неодноразовий недопуск ОСОБА_2 позивача та його дружини до кв. АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 ; представником ОСОБА_2 у судовому засіданні під час дослідження відеодисків підтверджено, що особа на відео - це Голова ОСББ «Церковний» Ярошенко В.В. За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_3 є власником кв. АДРЕСА_1 , тому має право користуватися та розпоряджатися цим майном, проте ОСОБА_2 , який є Головою ОСББ «Церковний», чинить йому перешкоди у користуванні його майном, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення позивача у належне йому майно та зобов`язання не чинити позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном (квартирою) та забезпечити позивачу цілодобовий безперешкодний доступ до квартири для реалізації його права користування належною йому власністю.

Подання позову про усунення перешкод у користуванні житлом та заперечення відповідача проти його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 334/815/21 та від 13.10.2021 у справі № 759/23652/19.

Щодо доводів представника відповідача про неналежність відповідача ОСББ «Церковний», суд зазначав, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наразі керівником ОСББ «Церковний» є ОСОБА_2 , який діючи від імені та в особі Об`єднання чинив перешкоди позивачу у доступі та користуванні його власністю.

Враховуючи задоволення вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , суд вважав доведеним факт порушення ОСББ «Церковний» в особі його керівника ОСОБА_2 прав позивача на безперешкодний доступ до квартири.

Вказані обставини не спростовано повноважним представником відповідача Ярошенка В.В. під час розгляду справи.

Наведене не потребує доведення під час розгляду теперішньої справи.

За таких обставин висновок суду про недоведеність позивачкою перешкоджання їй з боку відповідачів у користуванні квартирою АДРЕСА_1 є спростовним, а доводи апеляційної скарги в наведеній частині є такими, що заслуговують на увагу.

Отже, ґрунтуються на виниклих спірних правовідносинах сторін та нормах права, що їх регулюють, вимоги позивачки про усунення їй перешкод у користуванні житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у праві користування майном (квартирою) за адресою: АДРЕСА_5 , для реалізації її права власності та не перешкоджати у вільному доступі до вказаної квартири сходами, а також шляхом зобов`язання ОСББ «Церковний» забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ ОСОБА_1 до вказаної квартири.

Оскільки позивачкою обрано саме спосіб захисту своїх прав шляхом доступу до квартири сходами, то в межах позовних вимог суд не вирішує питання про забезпечення їй доступу до квартири всіма іншими можливими шляхами, оскільки відомості про такі не надано (ліфти, будь-які інші входи відповідно до технічної документації), та вказана конкретизація не буде ґрунтуватися на матеріалах справи, у той час, коли будинок в цілому належить відповідачу, є, за словами представника відповідача, нежитловим приміщенням готелю.

Що стосується інших частин позовних вимог ОСОБА_1 - зобов`язання ОСОБА_2 припинити фізичні дії у відношенні ОСОБА_1 , зобов`язання ОСББ «Церковний» передачі ключів від парадних дверей до будинку або повідомлення коду в разі встановлення кодового замку на вхідні парадні двері до будинку або магнітного чіпу, або інших відмикаючи засобів від пристроїв, то такі як необґрунтовані задоволенню не підлягають.

Позивачем не надано суду доказів та не заявлено про витребування таких від відповідачів щодо кількості входів до будинку, які б забезпечили позивачці доступ до її квартири, у той час коли рішення суду не може мати невизначені або заздалегідь не виконувані або неіснуючі умови.

Що стосується вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, то доводи апеляційної скарги в наведеній частині не заслуговують на увагу.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Сам факт перешкоджання у правах власності, відповідно до статті 23 ЦК України, не є автоматичною підставою для стягнення моральної шкоди. Для отримання відшкодування необхідно довести не лише факт порушення прав, а й наявність та розмір завданих душевних страждань, таких як приниження честі, гідності чи знищення майна.

Натомість, позивачкою як в первісному позові, так і в уточненому жодним чином не обґрунтовано ані наявність моральної шкоди, ані її розмір у 200000 грн.

Тому суд хоча і зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову в цій частині, але обґрунтував таке недоведеністю позову в частині усунення порушень з боку відповідачів, у той час, коли апеляційний суд встановив відповідні порушення, а у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовляє саме через необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Частинами 1 та 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За звернення до суду із позовом позивач сплатила судовий збір у розмірі 6056 грн (а.с. 11-12, 113), а за подання апеляційної скарги 9992,40 грн (а.с. 151). Оскільки за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову (в частині вимог немайнового характеру), то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн, а з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» на користь ОСОБА_1 - 3028 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» про захист прав та зобов`язання не вчиняти перепон у користуванні майном задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні житлом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) , а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) у праві користування майном (квартирою) за адресою: АДРЕСА_5 , для реалізації її права власності та не перешкоджати у вільному доступі до вказаної квартири сходами.

Зобов`язати ОСББ «Церковний»(, адреса: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107) забезпечити цілодобовий безперешкодний доступ ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) до квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6056 грн.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Церковний» (, адреса: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 107) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 28 листопада 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький