У Х В А Л А

Іменем України

"11" грудня 2025 р. Справа153/2017/24

Провадження6/153/29/25-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 04.02.2025 у справі №153/2017/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

03.12.2025 за вх.№7688 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду в якій просила розстрочити їй виконання рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 04.02.2025 у справі №153/2017/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 54518,71 грн. та 2422,40 грн. судового збору, терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, рівними частинами по 4745,10 грн. щомісячно, до 05 числа кожного місяця.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області 04.02.2025 по справі №153/2017/2024, що набрало законної сили 06.03.2025 позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто з неї - ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 54518,71 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 44964,46 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 9554,25 грн, а також 2422,40 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього 56941,11 грн. Враховуючи воєнний стан, доходу наразі у неї немає, однак, вона має намір виконати рішення добровільно. З метою добровільного виконання рішення суду просить розстрочити виконання рішення суду на один рік рівними частинами.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, вх.№7879 від 10.12.2025, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату та призначити наступні судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, посилаючись на те, що Ямпільський районний суд Вінницької області розташований на далекій відстані від найближчого представництва АТ КБ «ПриватБанк».

Також представником АТ КБ «ПриватБанк» суду надано заяву, вх.№7800 від 08.12.2025, в якій вказано, що в провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебувала справа №153/2017/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду, посилаючись на те, що у неї важкий матеріальний стан. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог банку. Відповідач здійснювала погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме: прострочення сплати кредиту. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається у своїй заяві не відповідають дійсності, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розстрочення виконання рішення суду не буде мати значного ефекту для боржника за причиною продовження дії кредитних правовідносин. У сукупності з урахуванням заборгованості боржника на кінець виплат відповідно до розстрочення, у наявності буде новий борг, який донарахується протягом визначеного часу. Просили відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» про відкладення судового засідання, суд вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнані поважними.

Причину відкладення судового розгляду, на яку посилається у своєму клопотанні представник АТ КБ «ПриватБанк», суд визнає неповажною, оскільки представник АТ КБ «ПриватБанк» мав можливість завчасно звернутися до суду із клопотанням проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак із незрозумілих причин цього не зробив.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, одними з основних засад цивільного судочинства є справедливість, неупередженість та своєчасність розгляду справи й вирішення спору. Неприбуття представника АТ КБ «ПриватБанк» за відсутності поважних причин та несвоєчасне подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідчать про недобросовісне здійснення процесуальних прав, що відповідно до ст. 44 ЦПК України не допускається.

З огляду на викладене, підстав для задоволення клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» про відкладення судового засідання та призначення наступних судових засідань у режимі відеоконференції суд не вбачає.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04 лютого 2025 року у справі №153/2017/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Ямпільським районним судом Вінницької області ухвалено рішення відповідно до якого позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.03.2017 в розмірі 54518,17 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Водночас нормою ч. 1 ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Такі обставини повинні бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини, а також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що наразі у неї немає доходу, воєнний стан, а також те, що вона має намір добровільно виконати рішення суду, проте наведені ОСОБА_1 обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять неможливим таке виконання.

До заяви про розстрочку виконання судового рішення додано індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 №942740 (Форма ОК-7) від 25.11.2025, з яких вбачається, що заявниця отримала дохід за 2024 в розмірі 26138,07 грн., відомості про доходи за 2025 рік в довідці відсутні.

Слід зазначити що під майновим станом розуміється не лише заробітна плата, пенсія, але і спадщина, результати правочинів (подарунки, доходи від оренди майна, від операцій з продажу (обміну) рухомого та нерухомого майна) тощо, а також витрати особи.

Інших доказів, які підтверджують майновий стан заявника, у тому числі його витрат до заяви не надано.

Зазначена заявником обставина як відсутність доходу сама по собі не є підставою, що зумовлює розстрочення судового рішення, адже беззаперечних доказів скрутного майнового стану заявника матеріали справи не містять.

Сам по собі намір боржника щодо добровільного виконання рішення суду не є підставою розстрочення виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, заявником не наведено доводів та не надано переконливих доказів наявності у неї або у її сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Крім цього, слід зазначити, що введення військового стану в Україні не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду та не позбавляє можливості боржника за наявності відповідних доходів виконувати рішення суду. Заявник не довела причинного зв`язку між неможливістю виконання судового рішення та запровадженням воєнного стану в Україні, зокрема, підтверджену належними і достатніми доказами втрату останньою роботи, заробітку, житла тощо внаслідок військової агресії проти України.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заява про розстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволення клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» про відкладення судового розгляду справи на іншу дату та призначення наступних судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 04.02.2025 у справі №153/2017/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту. У разі, якщо ухвала суду не була вручена у день її складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 11 грудня 2025 року.

Суддя Р.В. Швець