Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

секретар судового засідання Войтюк В.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу № 129/3679/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради про позбавлення батьківських прав,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування позовних вимог вказала, що 27.05.1997 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У цьому шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.08.2009 шлюб між сторонами було розірвано. З цього моменту батько дітей, ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і жодним чином не брав участі у житті дітей. Щодо відсутності участі у вихованні та розвитку дітей зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач майже повністю зник із життя дітей. Він не підтримував жодних зв`язків із синами, не цікавився їхнім життям, успіхами чи проблемами. Він не брав участі у їх вихованні, навчанні, фізичному чи духовному розвитку. У період після розлучення, коли діти найбільше потребували батьківської уваги, підтримки та настанов, відповідач не робив жодних спроб налагодити відносини з ними. Наприклад: не відвідував дітей у шкільних чи дошкільних закладах; не брав участі у духовному та фізичному розвитку; не брав участі у шкільних заходах, які проводилися за участі батьків (збори, свята, батьківські дні); не надавав допомоги у навчанні чи дозвіллі дітей. Сусіди, знайомі родини та вчителі підтверджують, що відповідач не цікавився життям своїх дітей, не намагався підтримати їх чи надати їм будь-яку допомогу. Щодо відсутності матеріальної допомоги зазначила, що відповідач жодного разу не надав матеріальної підтримки на утримання дітей. Він не забезпечував базові потреби дітей одяг, харчування, навчальні матеріали чи навіть подарунки на день народження. Усі витрати на дітей лягли виключно на плечі матері позивачки, яка виконувала свої батьківські обов`язки сумлінно, але без будь-якої підтримки з боку відповідача. Щодо соціальної байдужості зазначила, що окрім фінансового самоусунення, відповідач також повністю ігнорував моральну підтримку своїх дітей. Він не звертався до лікарів чи вчителів для отримання інформації про їх здоров`я, розвиток або навчання. Ця соціальна байдужість спричинила глибокий емоційний розрив між батьком і дітьми, які фактично не визнають його як батька. Щодо мотивів появи відповідача у житті дітей, зазначила, що відповідач з`явився у житті дітей лише після того, як старший син, ОСОБА_5 зник безвісти під час виконання військових обов`язків. Виникає обґрунтована підозра, що його поява пов`язана виключно з бажанням отримати державні виплати, які передбачені у зв`язку з втратою сина. Щодо відсутності емоційного зв`язку зазначила, що діти фактично не визнають батька як члена своєї родини через його повну відсутність у їхньому житті. Вони не мають емоційного чи духовного зв`язку з ним, а його раптова поява викликала лише негативні емоції. Щодо впливу на психологічний стан дітей зазначила, що відсутність батьківської уваги та підтримки мала негативний вплив на психологічний стан дітей, особливо у період їх становлення як особистостей. Вказала, що позбавлення батьківських прав сприятиме захисту прав дітей, які були позбавлені батьківської уваги та підтримки. А дії відповідача можуть бути спрямовані на отримання вигоди від держави у зв`язку зі зникненням сина. На підставі викладеного, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.08.2025 позивач ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що з моменту розлучення - з 27.08.2009 відповідач самоусунувся від виховання синів, станом їх здоров`я не цікавився, з дітьми не спілкувався, аліменти з часу їх стягнення не сплачував. Зазначені обставини, окрім поданих до позову документів додатково підтверджуються довідкою № 293 від 17.07.2025, що видана Поповецьким старостинським округом Жмеринского району Вінницької області, відповідно до якої ОСОБА_2 з квітня 2010 року по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 2009 року перебували на утриманні матері, батько ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не брав. Відповідно до даних виконавчого листа (справа № 2ц-1130/09), виданого 02.11.2009, зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2009 і до досягнення повноліття дітей. З довідки про неотримання аліментів від 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01.12.2011 по 31.05.2012 включно. Відповідно до даних відповіді на адвокатський запит № 15279 від 18.08.2025 надану Барським відділом ДВС у Жмеринському районі Вінницької області, у Відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 16626238 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до їх повноліття. За період перебування виконавчого провадження на виконанні аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей не стягувалися. З наведеного вище вбачається, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю, батько дітей вибув з с. Кошаринці, разом з дітьми не проживав. Матір доклала усіх можливих зусиль аби спонукати батька дітей до виконання батьківського обов`язку хоча б у фінансовому вигляді шляхом сплати аліментів на утримання дітей, проте батько самоусунувся від виховання дітей, матеріально їх не утримував, не спілкувався, не виховував, не брав участі у їх житті, не цікавився їх розвитком, не будував з синами батьківських довірливих відносин, не піклувався про їх розвиток, світогляд, манери, життєві цінності тощо. Наведені вище факти свідчать про свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Відповідач не бажав підтримувати жодних контактів з дітьми фізичних, духовних чи юридичних, повністю самоусунувся від їх виховання та матеріального забезпечення. Така поведінка є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У зв`язку з позбавленням батьківських прав відповідач втрачає права, що ґрунтуються на факті кровного споріднення з дітьми, у тому числі на спадкування за законом після них, а також право на отримання грошових виплат, передбачених чинним законодавством, зокрема тих, що пов`язані зі смертю військовослужбовця. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому вікові обмеження у питанні позбавлення батьківських прав законодавцем передбачені у частині матері, батька по досягненню ними повноліття (ч. 2 ст. 164 СК України) та щодо віку, з якого дитина має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав - з 14-ти років, що передбачено нормами ст. 165 СК України. При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини у розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/матір`ю та сином/дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків та дитини. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них навіть після смерті одного з них. Тож і після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки відносно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями за законом своєї дитини або ж мають право на соціальні виплати та інші гарантовані державою грошові виплати, зокрема виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця. Як передбачено ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію, відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Незважаючи на досягнення дитиною повноліття, суд має встановити обґрунтованість чи необґрунтованість передбачених статтею 164 СК України підстав позову про позбавлення відповідача батьківських прав та ухвалити відповідне судове рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд (Постанова Верховного Суду від 29.01.2024 у справі № 185/9339/21). Вказала, що зміст законодавчих приписів зумовлює висновок про те, що, досягаючи повноліття, особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком/матір`ю та сином/дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків та дитини. Це відповідно означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття. Вважає, що існують усі обставини, щодо підтвердження факту самоусунення відповідачем від батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. До письмових пояснень позивач долучила додатки, а саме: копію довідки № 293 від 17.07.2025; копію виконавчого листа (справа № 2ц-1130/09), виданого 02.11.2009; копію довідки про неотримання аліментів від 2012; копію відповіді на адвокатський запит № 15279 від 18.08.2025.

29.10.2025 позивач ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що відповідач не цікавився станом здоров`я дітей, не брав участі у їх вихованні, не підтримував стосунків з дітьми ні матеріально, ні морально, ні соціально. Усі наявні спроби спонукати його до виконання обов`язків були безуспішні. Наведені обставини свідчать про свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, а отже містять підстави для позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У зв`язку з викладеним та керуючись нормами СК України і практикою Верховного Суду щодо можливості позбавлення батьківських прав навіть після досягнення дітьми повноліття, просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

29.10.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федоренко П.П. подала до суду письмові пояснення до судових дебатів, які є аналогічними письмовим поясненням позивачки, що подані 21.08.2025.

29.10.2025 ухвалою Барського районного суду Вінницької області було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шевчук Н.Й. про витребування документів з ІНФОРМАЦІЯ_3 та відмовлено у клопотанні про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні позивачка, представники позивачки позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Вважають, що є усі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

У судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. У попередньому судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав.

Під час судового засідання було заслухано думку ОСОБА_7 , який повідомив суду, що повністю підтримує позов матері. Батька відповідача у справі, взагалі не було у його та брата житті. Ті кілька місяців, що ОСОБА_8 жив з батьком, було спробою ОСОБА_8 налагодити спілкування, у той період батько переніс операцію з видалення грижі і ОСОБА_8 запропонував батькові свою допомогу. Але спілкування налагодити не вдалося.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується даними копій свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 від 13.01.1998 та № НОМЕР_2 від 28.07.2005.

27.08.2009 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_3 від 27.08.2009.

Відповідно до даних копій Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/003909097 та 2024/003910082 від 19.04.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними копії відповіді сімейного лікаря КНП «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Луканьової Т.М. № 01-1-25/5 від 09.08.2024 на адвокатський запит № 856 від 31.07.2024, декларацію з ОСОБА_6 було укладено 11.07.2024. Тоді ж, було рекомендовано пройти обстеження. Більше пацієнт не звертався. ОСОБА_6 являється повнолітнім і супроводу батьків не потребує. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не являється її декларантом.

Згідно з даними копії відповіді директора Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області Грисюк Л. від 09.08.2024 на адвокатський запит № 856 від 31.07.2024, надано такі відповіді на запитання: 1. Чи знаєте Ви батька студента ОСОБА_6 особисто? Ні; 2. Чи бачили Ви батька ОСОБА_2 за період проходження навчання у навчальному закладі? Якщо так, то як часто і за яких обставин? Не бачили; 3. Чи був ОСОБА_2 присутній на батьківських зборах, заходах, виступах дитини? Ні; 4. Чи приймав ОСОБА_2 участь у фінансовій підтримці навчання дитини (внески на потреби, оплата навчання)? Даною інформацією не володіємо; 5. Чи надавав ОСОБА_2 моральну та психологічну підтримку дитині у навчанні? - Даною інформацією не володіємо; 6. Чи можете Ви стверджувати, що батько не виконував батьківських обов`язків та не брав ніякої участі у духовному та моральному розвитку дітей? Даного факту стверджувати не можемо. Відповіді на питання підготувала майстер групи 5т.1.5 ОСОБА_9 , у якій навчається ОСОБА_6 .

Згідно з даними копії відповіді директора Кошаринецького ЗЗСО І-ІІ ступенів Копайгородської селищної ради Ковальчука П. № 20 від 09.08.2024 на адвокатський запит № 856 від 31.07.2024, надано такі відповіді на запитання: 1. ОСОБА_2 , батька дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаю особисто. 2. Я не пам`ятаю такого випадку, щоб батько був у закладі. 3. Не пам`ятає класний керівник ОСОБА_5 випадку, щоб батько був у закладі, на заходах, виступах дитини. Класний керівник ОСОБА_6 повідомила, що були окремі випадки присутності батька на батьківських зборах. 4. Про фінансову підтримку навчання дітей мені невідомо. 5. Інколи батько надавав підтримку ОСОБА_6 . 6. Категорично стверджувати те, що батько не виконував батьківських обов`язків та не брав участі у духовному і моральному розвиткові дітей не можу, але ця участь дуже незначна.

Згідно з даними копії відповіді директора Поповецького закладу дошкільної освіти Гребенюк Т. № 2 від 22.08.2024 на адвокатський запит, надано такі відповіді на запитання: 1. Батька дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 особисто не знаю. 2. Батька бачила зрідка, а саме під час проведення заходів, таких як новорічні ранки, свята тощо. 3. Батько не був присутній на батьківських зборах, консультаціях. 4. Обов`язкових внесків у нашому закладі немає, батьківську плату за харчування вносила мати. 5. Чи надавав батько моральну та психологічну підтримку дітям не знаю, так як спілкувалася тільки з мамою дітей. 6. Заклад дошкільної освіти відвідував тільки ОСОБА_6 , 2005 року народження.

До матеріалів справи долучено також письмові відповіді на адвокатський запит жителів с. Кошаринці: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, однак, у зв`язку з відсутністю у суду переліку запитань, на які ці особи давали відповіді, суд не приймає ці відповіді як доказ, оскільки позбавлений можливості перевірити належність і достовірність таких доказів.

Відповідно до даних повідомлення Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради № 95 від 02.04.2025 на виконання ухвали Барського районного суду від 25.03.2025, під час розгляді справ у суді щодо позбавлення батьківських прав, служба у справах дітей надає висновок щодо роз`яснення спору про позбавлення батьківських прав, що передбачається ч. 5 ст. 19 СК України, з послідуючим затвердженням виконавчим комітетом, як органом опіки та піклування. У даному випадку служба у справах дітей не може надати такого висновку, ураховуючи те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час вже є повнолітніми особами. Згідно з чинним законодавством служба у справах дітей виконує свої повноваження тільки відносно дітей, а саме від 0 до 18 років.

Згідно з даними довідки Кошаринецького закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Копайгородської селищної ради № 14 від 15.05.2025, учень ОСОБА_6 , навчаючись у 6 класі у 2016 році, протягом нетривалого періоду проживав з батьком ОСОБА_5 . Батько ОСОБА_2 був присутнім на батьківських зборах, брав участь у організації ремонту класної кімнати.

Згідно з даними акта обстеження про спільне проживання осіб № 28 від 16.05.2025, складеного старостою Поповецького старостинського округу селищної ради Дяковою О.В. у присутності свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною вище адресою з жовтня 2016 року по березень 2017 року проживав його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з даними копії сповіщення сім`ї № 1360 від 23.04.2024, ІНФОРМАЦІЯ_6 сповіщає ОСОБА_15 про те, що її син солдат ОСОБА_5 , 1997 року народження, оператор відділення РЕБ запасу СП військової частини НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі введення бойових дій біля населеного пункту Первомайське Донецької області зник безвісти.

Згідно з даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 08.07.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у віці 26 років, місце смерті: с. Первомайське, Покровський район, Донецька область.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому суд зобов`язаний при вирішенні спору у кожному конкретному випадку виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати в майбутньому.

Суд ураховує роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", а саме, у п. 16, згідно з яким ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Статтями 2 та 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

У силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Ураховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що у судовому засіданні позивачем не було надано достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. У справі відсутні достатні та належні докази того, що відповідач не виконував свої батьківські обов`язки з виховання синів тією мірою, що створювало б підстави для позбавлення його батьківських прав.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та ст. 164, 165 СК України, керуючись ст. 10-13, 81, 133, 141, 142, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 );

Третя особа: Служба у справах дітей Копайгородської селищної ради (вул. Центральна, 28, сел. Копайгород, Жмеринський район, Вінницька область, 23053, ).

Повний текст рішення суду складено 11.12.2025, у зв`язку з тривалими відключеннями електроенергії.

Суддя