Справа № 372/4149/18
Провадження 2-107/25
ухвала

Іменем України

01 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Мищихіній Т.Л.,

за участю прокурора Курінного С.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0007 та витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0007, яка розташована в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Постановою Верховного суду від 08.11.2023 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року, та постанову Київського апеляційного суду від 20.07.2021 року скасовано, цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, направлено до Обухівського районного суду Київської області на новий розгляд.

Ухвалою судді від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року залишено без руху даний позов, та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків, з підстав, пов`язаних із набранням чинності Законом України № 4292-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" а саме для надання документу, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірних земельних ділянок оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) яких здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Впродовж встановленого законом строку, в даному випадку з 19.11.2025 року по 01.12.2025 року Київською обласною прокуратурою або Українською міською радою Обухівського району Київської області, в інтересах якої поданий даний позов не надано до суду будь-яких доказів на виконання ухвали суду від 19.11.2025 року, а також не заявлено будь-яких клопотань.

В судовому засіданні прокурор Курінний С.О. заперечив щодо залишення позову без розгляду, зазначивши про невідповідність ст.58 Конституції України положенням Закону №4292-ІХ від 12.03.2025 року щодо його зворотності дії в часі, та просив взяти до уваги що прокуратурою Київської області направлені пояснення на адресу суду, та вказав що відповідач не є добросовісним набувачем на якого не можуть поширюватися гарантії, передбачені ч. 5 ст. 390 ЦК України, а тому наполягав на продовженні розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якому просила залишити позов без розгляду, оскільки прокурор у визначений судом термін не усунув недоліки, про що було зазначено в ухвалі суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає що позов слід залишити без розгляду виходячи з наступного.

09.04.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року, яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»

В судовому засіданні встановлено, що прокурор не вжив заходів щодо усунення, визначених ухвалою суду від 19.11.2025 року недоліків, обмежившись наведенням власного бачення відповідної правової ситуації.

З приводу твердження прокурора про невідповідність ст.58 Конституції України та ст.3 ЦПК України положенням Закону №4292-ІХ від 12.03.2025 року щодо його зворотності дії в часі слід зазначити, що дійсно в Основному Законі України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Однак, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст.58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи, але це положення стосується людини і громадянина (фізичної особи). Положення Закону №4292-ІХ від 12.03.2025 року як раз і пом`якшують цивільно-правову відповідальність добросовісних набувачів, яким у даній справі за результатами її розгляду може бути встановлено відповідача - фізичну особу, звільняючи їх від обов`язку пред`явлення окремого позову до держави чи територіальної громади в разі задоволення позову вищевказаної категорії та захищають такого добросовісного набувача шляхом перерерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду. Тому цей Закон має зворотню дію в часі, в тому числі і абз.2 ч.4 ст.177 ЦПК України та ст.390 ЦК України, якими врегульовано порядок компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Слід погодитися з позицією прокурора, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ст.3ЦПК України), в зв`язку з чим суд на момент розгляду 19.11.2025 року клопотання сторони відповідача про залишення без руху позову в цій справі, враховуючи положення Закону №4292-ІХвід 12.03.2025 року щодо його зворотності дії в часі, в тому числі абз.2 ч.4 ст.177 ЦПК України, зобов`язаний був затосувати ч.11 ст.187 ЦПК України, відповідно до якої суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Такий висновок суду узгоджується з висновком, зробленим Європейським судом з прав людини, який зауважив, що, зокрема, процесуальні зміни мають застосовуватись одразу, навіть якщо справа перебуває в процесі розгляду; проте це має відбуватись у відповідності з принципом правової визначеності, тобто чітко та прогнозовано. Так, в ухвалах Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяв у справах «Скорик проти України» (заява № 32671/02) та «Воробйова проти України» (заява № 27517/02) звертається увага на загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються, який вперше був сформований у справі Brualla Gomez de la Torre v. Spain (заява № 26737/95, п. 35) та застосований, зокрема, у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03, п. 27).

Оцінюючи доводи прокурора, який наполегливо стверджує, що відповідач не є добросовісним набувачем на якого не можуть поширюватися гарантії, передбачені ч. 5 ст. 390 ЦК України, в межах відповідної стадії судового розгляду, суд зауважує, що поза увагою прокурора залишилась відсутність у суду процесуальної можливості наперед встановити добросовісність, чи недобросовісність набувача, яким є відповідач, адже належний висновок щодо добросовісності, чи недобросовісності відповідача суд має право викласти лише у судовому рішенні, постановленому за наслідками судового розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

За таких обставин, коли прокурор не усунув, визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, у справі у якій відкрито провадження за заявою, поданою без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статями 177, 187, 257 ч. 1 п. 8, 353 ч. 1 п. 16 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: