Справа № 168/171/25 Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю. О.
Провадження № 22-ц/802/1508/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

вивчивши апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, до ОСОБА_3 про примусове відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, про визначення місця проживання дитини

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із первісним позовом про примусове відібрання дитини.

У травні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 07 травня 2025 року об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, до ОСОБА_3 про примусове відібрання дитини із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової психологічної експертизи щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати як незаконну і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

У вказаному переліку є ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи. Водночас ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи у цьому переліку відсутня.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження №14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року в справі № 754/7038/17 (провадження № 61-40444св18).

У справі, яка переглядається, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Проте, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи відповідно до наведених правових норм та правових висновків Верховного Суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Разом з тим, саме зазначення в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, що вона може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду, не свідчить про те, що така ухвала може бути оскаржена, оскільки суперечить зазначеним правовим нормам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Зважаючи на наведені обставини та вимоги процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2025 року у цій справі належить відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, до ОСОБА_3 про примусове відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, про визначення місця проживання дитини, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя

Судді: