УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 673/51/23

провадження № 61-14931ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року в справі за заявою Хмельницької обласної прокуратурив інтересах держави в особі Деражнянської міської ради про забезпечення позову в справі за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратурив інтересах держави в особі Деражнянської міської ради до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради звернувся до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду.

02 вересня 2025 року Хмельницькою обласною прокуратурою було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку,кадастровий номер :03:009:0013,площею 2 га, що знаходиться за межаминаселеного пункту с. Гатна Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, та заборони ОСОБА_1 розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об'єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками.

Заявупозивач обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення судута поновлення порушених прав. Зазначав, що спірна земельна ділянка не могла передаватись у приватну власність, оскільки є природоохоронною територією та перебуває під особливою охороною держави. Вважав, що існує загроза можливого відчуження ОСОБА_2 належної їй на праві власності земельної ділянкитретім особамабо зміни їїконфігурації шляхом об'єднання чи поділу.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року, залишеною без змін Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:009:0013 площею 2 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Гатна на даний час Деражнянської міської ради (бувшої Гатнянської сільської ради) Хмельницького району Хмельницької області.

Заборонено ОСОБА_1 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0013 площею 2 га з іншими земельними ділянками.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, судпершої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував обставини справи, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду.

27 листопада 2025 рокупредставник заявника ОСОБА_3 - адвокат Кузина М.-О. С. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалуДеражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме: норми статей 149, 150, 151 та частини десятої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Представник заявника зазначає, що суд мав повернути заяву про забезпечення позову, оскільки у ній не було зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Крім того, вказує про неврахування судом того, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку не узгоджується з предметом та підставами позову, оскільки позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру. Також вважає, що накладення арешту на нерухоме майно не є співмірним із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру.

Також, на думку адвоката Кузини М.-О. С., прокурором не зазначено та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_3 відчужити спірну земельну ділянку на користь третіх осіб.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиноюпершою статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заявупро забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконаннячи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеноїспівмірності слід ураховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Судуу своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судомнегативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позовуз тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливогорішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існуванняочевидної загрозипорушення законних правта інтересівпозивача у справі у разі невжиття заходівзабезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об'єктивний характер.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також зважаючи на фактичні обставини справи та змістзаявлених позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну земельну ділянкута заборони змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ та об'єднання з іншими земельними ділянками.

При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що обраний захід забезпечення позовує співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Доводи, якими представник заявника мотивує касаційну скаргу, не можуть слугувати підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками судів щодо встановлених обставин справи. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази. Крім того, аналогічним доводам вже була надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року в справі за заявою Хмельницької обласної прокуратурив інтересах держави в особі Деражнянської міської ради про забезпечення позову в справі за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратурив інтересах держави в особі Деражнянської міської ради до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко