справа № 619/5542/25
провадження № 2/619/2424/25
Рішення

іменем України

01 грудня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу №619/5542/25,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Дергачівська міська рада,

вимоги позивача: про визнання права власності на частину земельної ділянки, визначення порядку користуванням житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами та про визнання права власності на частину земельної ділянки, визначення порядку користуванням житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами,

представниця позивача: Мироненко С.М.,

представниця відповідача: Суржкова В.В.

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 , у інтересах якого діє представник адвокат Мироненко С.М., у системі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:2360 та визначити порядок користування житловим будинком, надвірними спорудами, виділивши йому користування в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: 1-1 коридор площею 5,6 кв.м, 1-2 житловою площею 15,9 кв.м,1-3 житловою площею 17,8 кв.м,1-4 житловою площею 10,8 кв.м,1-5 житловою площею 12,3 кв.м,1-6 кухня площею 6,1 кв.м, І тамбур площею 3,6 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 56,8 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», баня літ. «К», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма №5, колонка № 6, огорожа №1-№2, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,10 га по АДРЕСА_1 , що складає 1/2 частку у праві спільної часткової власності.У обґрунтування позову зазначено, щозазначений житловий будинок належить на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці йому та відповідачці ОСОБА_2 . На підставі рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради № 22 від 23.02.1996 кожному окремо безоплатно передано у приватну власність присадибні земельні ділянки по 0,10 га за тією ж адресою. Земельна ділянка площею 0,2000 га з кадастровим номером :00:000:2360, за тією ж адресою, внесена до кадастру на підставі технічної документації ТОВ «Проєктувальник». Разом із тим, Держгеокадастр повідомив про відсутність зареєстрованих документів, що посвідчують право власності на цю землю, попри наявність рішення 1996 року. Законом визначено, що таке рішення є підставою для виготовлення технічної документації та подальшої державної реєстрації. 15.08.2025 нотаріусом ОСОБА_3 відмовлено у реєстрації права на земельну ділянку через невідповідність між заявленими правами та вже зареєстрованим правом власності на будинок (по 1/2 частці за двома особами), оскільки технічна документація щодо землі подана лише від одного набувача. Технічний паспорт, виготовлений 19.05.2025 ТОВ «Проєктувальник», підтверджує характеристики будинку та відсутність самочинних перебудов. Встановлено фактичний порядок користування будинком і землею: кожна сторона користується 1/2 частиною будинку та відповідною частиною надвірних будівель. Вулиця Невського перейменована на вул. Георгія Тарасенка згідно розпорядження від 25.04.2024 № 1311.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :00:000:2360, у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити порядок користування житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами, виділивши їй у користування: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: 2-1 коридор площею 5,6 кв.м, 2-2 кухня площею 6,3 кв.м, 2-3 житлова площею 12,7 кв.м, 2-4 житлова площею 11,5 кв.м,2-5 житлова площею 17,0 кв.м, 2-6 житлова площею 16,0 кв.м, ІІ тамбур площею 4,5 кв.м, загальною площею 73,6 кв.м, житловою площею 56,8 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «М», колонка № 7, вигрібна яма №8, огорожа №3-№4, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,10 га по АДРЕСА_1 , що складає 1/2 частку у праві спільної часткової власності. У обґрунтування позову зазначено, що житловий будинок садибного типу за зазначеною адресою належить їй та позивачу по частині кожному. Земельна ділянка площею 0,2 га (кадастровий номер :00:000:2360) фактично належить обом власникам по 0,1 га кожному, оформлена рішенням виконавчого комітету Русько-Лозівської сільради № 22 від 23.02.1996 та зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Кожен співвласник користується відповідною половиною будинку та надвірних будівель.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Згідно ухвали суду від 22.09.2025 позовну заяву залишено без руху та 23.09.2025 представницею позивача усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 29.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.11.2025.

Згідно ухвали суду від 03.11.2025 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 01.12.2025.

Представниця позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, у якій просять здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти зустрічного позову не заперечують.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, проти первісного позову не заперечує.

Представник відповідача Дергачівської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши в системі «Електронний суд» заяву, у якій просить здійснити розгляд справи без участі представника.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить в частині ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Копил В.В. від 15.01.2010 р. №2-16 та в частині ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, видане виконавчим комітетом Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів від 18.10.1988.

Відповідно до розпорядження Дергачівської міської військової адміністрації № 1311 від 25.04.2024 вулиця Невського в с. Руська Лозова перейменована в « ОСОБА_5 ».

Згідно виписки із рішення № 22 від 23 лютого 1996 року виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської Ради народних депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку розміром по 0,10 га кожному по АДРЕСА_1 .

Присадибна земельна ділянка - надана громадянинові для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Обмежована земельна ділянка (яка забезпечена виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, сад, город тощо. За правовим статусом належить до земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до чинного законодавства надається безплатно у приватну власність. Розміри земельної ділянки котра може бути передана безплатно у приватну власність визначаються відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Ураховуючи, що заповіт від імені ОСОБА_4 відсутній, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти)від 07.11.2025 за №83171761, то має місце спадкування за законом.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 являється його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

За відомостями Дергачівської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №610/09 за реєстровими номерами 2-16 та 2-18.

За реєстровим номером 2-16 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину зазначеного вище житлового будинку.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз`яснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори від 03.10.2025 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки вона є власником частини житлового будинку і видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в цілому призведе до порушення прав іншого співвласника.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

ТОВ «Проєктувальник» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер Витягу НВ-025 від 09.06.2025) земельна ділянка площею 0.2000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) має кадастровий номер: :00:000:2360. Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки занесені на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) від 15.08.2025 року, виготовленої Товариством з обмеженою відповідальністю « Проєктувальник».

За відомостями Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у Відділі та даних Державного земельного кадастру документи, що посвідчують права на земельну ділянку з кадастровим номером: :00:000:2360, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Частиною 16 ст. 120 ЗК України передбачено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, зробила висновок, що за відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали під час укладення правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Під час застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід керуватися тим, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

У відповідності до вимог статті 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №921/158/18).

Оскільки померлий ОСОБА_4 мав у постійному користуванні земельну ділянку за цією ж адресою, яка була виділена йому як присадибна, але не здійснив державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку з господарськими спорудами, та оскільки позивачі є власниками по частині житлового будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :00:000:2360, отже позовні вимоги в частині визнання права власності по частині на земельну ділянку підлягають задоволенню.

Щодо визначення порядку користування житловим будинком та надвірними спорудами суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина друга статті 318 ЦК України).

Згідно з частинами першою - п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів; (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Аналіз положень статті 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Відповідно до фактичного порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями, що склався між сторонами, ОСОБА_1 користується в житловому будинку літ. «А-1» приміщеннями: 1-1 коридор площею 5,6 кв.м, 1-2 житловою площею 15,9 кв.м, 1-3 житловою площею 17,8 кв.м, 1-4 житловою площею 10,8 кв.м, 1-5 житловою площею 12,3 кв.м,1-6 кухня площею 6,1 кв.м, І тамбур площею 3,6 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 56,8 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», баня літ. «К», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма №5, колонка № 6, огорожа №1-№2. ОСОБА_6 користується в житловому будинку літ. «А-1» приміщеннями: 2-1 коридор площею 5,6 кв.м, 2-2 кухня площею 6,3 кв.м, 2-3 житлова площею 12,7 кв.м, 2-4 житлова площею 11,5 кв.м, 2-5 житлова площею 17,0 кв.м, 2-6 житлова площею 16,0 кв.м, ІІ тамбур площею 4,5 кв.м, загальною площею 73,6 кв.м, житловою площею 57,2 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «М», колонка № 7, вигрібна яма №8, огорожа №3-№4, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,10 га по АДРЕСА_1 , що відповідає їхнім часткам у праві власності.

Суд виділяє в користування сторонам житлові приміщення, надвірні будівлі та споруди, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

Встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з тамбуром літ. «а1», тамбуром літ. «а2», ганком літ. «а3», ганком літ. «а4» загальною площею 145,7 кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», вбиральня літ. «Ж», баня літ. «К», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «М», ворота №1, огорожа № 2, огорожа № 3, ворота №4,вигрібна яма №5, колонка №6, колонка №7, вигрібна яма №8.

Житлова площа будинку складає 114 кв.м, водночас, ОСОБА_1 відповідно до розміру частки в його праві власності виділяється у користування 56.8 кв.м житлової площі, а ОСОБА_2 57,2 кв.м, що є адекватним розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Встановлюючи порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами у запропонований позивачами спосіб, суд враховує баланс інтересів співвласників спірного майна та дійшов висновку про задоволення позову в цій частині, оскільки запропонований варіант відповідає часткам співвласників і фактичному порядку користування, що склався між співвласниками.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:2360, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:2360, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виділити у користування ОСОБА_1 в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: 1-1 коридор площею 5,6 кв.м, 1-2 житловою площею 15,9 кв.м,1-3 житловою площею 17,8 кв.м,1-4 житловою площею 10,8 кв.м,1-5 житловою площею 12,3 кв.м,1-6 кухня площею 6,1 кв.м, І тамбур площею 3,6 кв.м, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 56,8 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», баня літ. «К», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма №5, колонка № 6, огорожа №1-№2.

Виділити у користування ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: 2-1 коридор площею 5,6 кв.м, 2-2 кухня площею 6,3 кв.м, 2-3 житлова площею 12,7 кв.м, 2-4 житлова площею 11,5 кв.м, 2-5 житлова площею 17,0 кв.м, 2-6 житлова площею 16,0 кв.м, ІІ тамбур площею 4,5 кв.м, загальною площею 73,6 кв.м, житловою площею 57,2 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Л», вбиральня літ. «М», колонка № 7, вигрібна яма №8, огорожа №3-№4, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,10 га по АДРЕСА_1 .

Надіслати учасникам копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а ОСОБА_2 - надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідачі: Дергачівська міська рада Харківського району Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, площа Перемоги, буд. 5; ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко