Справа № 296/3927/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

21 листопада 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Дзюман О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Товянської І.О.,

відповідачки - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Верезумської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Товянська Ірина Олегівна, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачкою ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі, шлюб між ними розірвано 09.12.2008, від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після початку повномасштабного вторгнення мати дитини виїхала за кордон, та з того часу позивач проживає сам із донькою, тобто мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. По теперішній час участі у вихованні дитини не приймає, не виявляє піклування, проживає окремо, матеріально не утримує. Він зі своєю донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 . По теперішній час участі у вихованні та утриманні дитини відповідачка не приймає, не цікавиться її станом здоров`я, матеріально її не забезпечує. Протягом 3-х років не з`являється в житті дитини та не виявляє піклування щодо своєї доньки. Проживає за кордоном, отримала карту побуту у Польщі, та повертатися в Україну не збирається. Жодного разу, з часу залишення, не навідала свою неповнолітню дочку. Відповідачка при останньому спілкуванні з ним зазначала, що не має планів на повернення в Україну, забирати доньку на утримання і виховання не має можливості, оскільки в неї склалася інша родина. Надала заяву, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_4 . Донька ОСОБА_4 їхати до матері не бажає, виявляє бажання проживати в Україні разом з батьком. Він постійно піклується про свою доньку, бере участь у її духовному та фізичному розвитку. Позивач має у власності квартиру, де створено всі умови для проживання дитини, в неї є кімната, місце для навчання та ігрова зона. У зв`язку з викладеним просить суд постановити рішення про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за дитиною. Встановлення такого факту дозволить позивачу оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 травня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 21.07.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17.11.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, залишено без розгляду клопотання про виклик дитини в судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Вказав, що відповідачка разом з дочкою ОСОБА_4 виїхали у Польщу з початком повномасштабного вторгнення в лютому 2022 року та приблизно рік перебували там разом. Потім дитина вирішила повернутися в Україну і вже майже як два роки проживає разом з ним, він її матеріально утримує. Наразі ОСОБА_4 перебуває на індивідуальному навчанні, оскільки вже вісім років професійно займається спортом тріатлоном. Повертатися дочка до матері в Польщу не збирається. Вони спілкуються приблизно раз в місяць. З позовом про стягнення з відповідачки аліментів до суду він не звертався. Наразі ОСОБА_5 отримала громадянство Польщі, там працює.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Товянська Ірина Олегівна підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Зазначила, що позивач не хоче ані позбавляти батьківських прав відповідачку, ані забороняти їй спілкуватись з донькою. Проте, аби оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, необхідне рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечувала проти задоволення позову, оскільки дитина вже доросла і хоче жити з батьком. Пояснила, що 02.03.2022 виїхала з дочкою ОСОБА_4 в Польщу. Потім приїжджала в Україну дуже мало, а ОСОБА_6 їздила часто, адже сумувала за татом. В Польщі вона утримувала дочку, а батько передавав гроші родичами, знайомими. У травні 2024 року ОСОБА_4 остаточно виїхала в Україну до батька. ОСОБА_4 хотіла повернутись в Україну, а вона ні, тому так сталося, що вони не разом. З дочкою стосунки не складаються, з нею спілкуються дуже рідко, може 1-2 рази в місяць, тоді питає як її справи. Батько повністю утримує дочку, сказав, що не потребує допомоги, її така ситуація влаштовує. На день народження дочки ІНФОРМАЦІЯ_3 вона грошей та інших подарунків не дарувала, з дочкою спілкувалася, сказала, що в неї все добре. В Польщі працює медичним опікуном в реабілітаційному центрі «Орігін», отримує приблизно 4 000 тис.злотих в місяць, проживає з іншим чоловіком. В Україну вона приїжджала в 2024 році один раз весною, а в 2025 році в червні-липні. На запитання суду пояснила, що можливо потім будуть стосунки з дитиною краще, але зараз не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав, хоча така заява наявна в справі, і наразі таке питання не є предметом розгляду цієї справи.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради Верезумська Т.І. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що 13.11.2025 служба відвідала позивача за місцем реєстрації проживання. Обстежили умови проживання, поспілкувалися з дитиною. Встановили, що з травня 2024 року постійним місцем проживання ОСОБА_4 є місце проживання позивача та дитина всім необхідним забезпечена.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та 09 грудня 2008 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/008801626 від 24.07.2024, ОСОБА_3 з 04.01.2021 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з 16.10.1996, згідно відмітки у його паспорті серії НОМЕР_3 , а ОСОБА_2 з 19.11.2005, згідно відмітки у паспорті серії НОМЕР_4 , - прописані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно службової характеристики, виданої директором ТОВ «ВТП «БУТОН» ОСОБА_7 та представником трудового колективу Бевзюк В.В., ОСОБА_1 працює з листопада 2000 року на підприємстві слюсарем зі збирання електрощитового обладнання. З 2011 року працює майстром цеху по збиранню електрощитового обладнання. Відповідальна та чесна людина, справно керує колективом. Виконує функціональні обов`язки та організовує злагоджену та безпечну роботу, має повагу керівництва та робочого колективу.

З копії довідки № БН00-000001 від 29.01.2025, виданої директором ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельне підприємство «БУТОН» з 11.07.2000, займає посаду слюсар-електромонтажник. Дохід за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 склав 187 946,81 грн.

Згідно довідок №122 від 31.07.2024, №01-20/19 від 30.01.2025, виданих директором Ліцею №21 міста Житомира Світланою Ремінець, ОСОБА_3 навчалась в 9-А класі ліцею №21 м. Житомира з 01.09.2024. За цей час зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, професійно займається спортом. Учениця проживає з батьком, ОСОБА_1 , який приділяє належну увагу вихованню доньки, систематично відвідує батьківські збори, має постійний зворотній зв`язок з класним керівником, миттєво реагує на повідомлення вчителів. Мати дитини, ОСОБА_2 , проживає за кордоном, батьківські збори не відвідує, з класним керівником зв`язку жодного разу не мала, у шкільному житті та вихованні дитини участі не приймає.

Відповідно до довідки №1250, виданої директором Приватної організації (установи, заклад) «Приватний заклад загальної середньої освіти Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра скул» Святославом Вікторенком 03.11.2025, ОСОБА_3 навчається в 10 класі «Приватний заклад загальної середньої освіти Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра скул» м. Києва.

Згідно довідки №18, виданої в.о. директора школи Комунального закладу «Житомирська обласна школа вищої спортивної майстерності» Житомирської обласної ради 24.01.2025, ОСОБА_3 , 2009 року народження, є вихованкою комунального закладу «Житомирська обласна школа вищої спортивної майстерності» Житомирської обласної ради відділення триатлону, кандидат у майстри спорту України з триатлону, член національної збірної команди України з триатлону, чемпіонка України з триатлону серед дівчат. За час перебування в ОШВСМ спортсменкою опікується її батько ОСОБА_1 , підтримує зв`язок з керівником та тренерами школи. Мама спортсменки ОСОБА_2 , зі слів ОСОБА_4 , перебуває за кордоном з моменту повномасштабного військового вторгнення рф в Україну.

З актів обстеження умов проживання від 22.07.2024 та від 13.11.2025, затверджених начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Ольгою Біблою, вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 окремих кімнат, наявні необхідні зручності. Умови проживання належні, в помешканні наявна необхідна побутова техніка, меблі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: одяг, взуття, речі першої необхідності, місце для сну та відпочинку в наявності. Зі слів ОСОБА_1 та його дочки ОСОБА_4 , з травня 2024 року дитина повернулась в Україну і проживає з батьком в м. Житомирі за даною адресою, батько займається утриманням дитини, матір спілкується з дитиною в телефонному режимі. Батьком створено належні умови для виховання та розвитку дитини.

Згідно довідки про працевлаштування підрядника від 06.10.2025 вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює в ТОВ ЛНА САНТЕ ОРІГІН за договором підряду з 05.11.2024. Договір підряду укладено на визначений строк до 31.01.2027.

Відповідачка ОСОБА_2 отримала польське громадянство, що підтверджується копією паспорту серії та номер НОМЕР_5 , виданого 25.02.2025 президентом міста Кракова, Республіка Польща.

У відповідності до складеної відповідачкою ОСОБА_2 в м.Краків, Республіка Польща, заявою від 20.01.2025, остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.4 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, зокрема коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Позивач в позовному провадженні просить встановити факт самостійного утримання та догляду дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує (доглядає) дитину.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України).

Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ч.2 ст.188 СК України).

Відповідно до частин першої четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного утримання та виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Доведення факту одноосібного утримання та виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного утримання та виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись за домовленістю батьків дитини (враховуючи, що відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог), в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, оскільки існує загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо виховання та утримання дитини, а отже заявлені позивачем позовні вимоги не є вимогами до відповідачки щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача, а фактично є вимогами, на підставі яких позивач бажає отримати відстрочку від мобілізації, про що зазначено у позові. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, відповідачка приймає участь у житті дочки ОСОБА_4 , спілкується з нею телефоном, періодично надає їй матеріальну допомогу. Можливе переважне перебування ОСОБА_2 за кордоном (в матеріалах справи відсутня копія закордонного паспорту з відмітками про перетин кордону) не може свідчити про одноосібне утримання та виховання дитини батьком ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у сукупності, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради (м.Житомир, м-н ім.С.П. Корольова, 4/2, ) про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 грудня 2025 року.

Суддя М. В. Петровська