Справа № 738/1603/25
№ провадження 2/738/525/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю секретаря: Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивували наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачі ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняли позивачі та їх матір дружина спадкодавця ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняли позивачі, звернувшись в установлений законом термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобільний гараж по провулку Леніна поряд з домоволодінням № НОМЕР_1 в місті Мена Чернігівської області, у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на вказане нерухоме майно. У зв`язку з цим, позивачі звернулися до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просять визнати за ними спільну часткову власність в рівних частках на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та складається із будівлі гаражу площею 24кв.м, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:0848 площею 0,1992 га за місцем розташування АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явились, до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, з приводу позовних вимог покладаються на розсуд суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без нез`явившихся учасників на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом були дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 8/2010, заведеної Світловодською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємці першої черги за законом позивачі та їх матір в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого батька та видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки OPEL Zafira 2007 року випуску, та частину квартири під АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Світловодськ померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, спадкоємцями якої першої черги за законом є позивачі сини спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.42-44).

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 338/2021, заведеної до майна померлої ОСОБА_4 , спадкоємці (позивачі) в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої матері та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове рухоме і нерухоме майно, належне спадкодавцеві.

Разом з тим, з постанов про відмову у видачі свідоцтва № 506/02-31/338/2021 від 08 травня 2025 року та № 507/02-31/338/2021 від 08 травня 2025 року позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобільний гараж, що розташований в АДРЕСА_3 після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.15-18).

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачами надано суду наступні докази.

Так, з Архівної довідки № П-300 від 22.05.2024 слідує, що рішенням виконавчого комітету Менської міської ради «Про дозвіл на будівництво гаражів громадянами» від 25 вересня 1995 року № 250 надано дозвіл гр. ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_4 , на будівництво гаража, розміром 6,0х4,0 м поряд з домоволодінням АДРЕСА_3 на земельній ділянці розміром 50 м. кв., якою користувався ОСОБА_5 по його письмовій згоді (а.с.35-39).

З Витягу з Державного земельного кадастру, слідує, що земельній ділянці площею 0,1992, що розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, присвоєно кадастровий номер :01:004:0848 (а.с.19-29).

Згідно Інформації з ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № П-1928/0-2128/6-24 від 30.12.2024 територія, яка виділялась поряд з домоволодінням АДРЕСА_5 увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0848 площею 0,1992 га, місце розташування АДРЕСА_1 . Станом на 01 січня 2013 року правовстановлюючі документи на земельні ділянки за ОСОБА_3 не реєструвались (а.с.33-34).

З повідомлення заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради № 04-09/1274-П від 25.12.2024 слідує, що земельна ділянка площею 0,1992 га кадастровий номер :01:004:0848 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку була передана у власність об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Щасливий шлях» в АДРЕСА_1 (а.с.32).

Щодо об`єкта нерухомості, на який просять визнати право власності позивачі, останніми надано лише фото з фрагментом вулиці і будівель на ній без будь-яких відомостей щодо назви вулиці і характеристики вказаних об`єктів нерухомості.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва. Особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права.

Так, посилаючись на завершення будівництва об`єкта нерухомості та використання його тривалий час за призначенням, позивачами не надано суду будь-яких доказів, що підтверджують належність вказаної ними в позовній заяві земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_3 , наявність на вказаній земельній ділянці будь-якого нерухомого майна, технічної документації, що підтверджує стан нерухомого майна та присвоєння йому окремої поштової адреси.

Стаття 331 ЦК України регулює правовідносини сторін при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Так, до реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Це правило застосовується лише при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачами вимоги є необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами, а тому підстав для їх задоволення суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 392, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко