Справа № 589/14/25
Провадження № 2/589/218/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Носовської В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1

-про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 21.03.2024 в сумі 49 966 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 21.03.2024 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № в письмовій формі у вигляді електронного документа. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано позику у розмірі 7000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків 2.2 % в день у межах строку кредиту. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 49 966,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 42 966,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 2422,40 грн.

08.08.2025 до суду надійшов відзив від відповідачки, в якому остання просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що умови зазначеного договору суперечать Закону України «Про споживче кредитування», а отже є недійсними. Крім того, нарахування суми боргу по процентам за стандартною процентною ставкою 2.2 % в день також не відповідають Закону. Розмір заборгованості за процентами значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.

15.08.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій останній просив повністю задовольнити позовні вимоги, зазначив, що факти на які посилається відповідач у своєму відзиві не підтверджені належними доказами. Крім того, зазначив, що укладений договір з відповідачем по справі передбачає відсоткову ставку 2,2 % в день, яка застосовується в межах погодженого строку кредитування. Укладаючи договір, відповідачка вважала його умови цілком правомірними, тому добровільно без будь-якого тиску прийняла їх та підписала договір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.03.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у позику № .

На умовах, встановлених договором, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» зобов`язується надати відповідачу кредит в гривні, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 2.3 сума кредиту складає 7000 грн, відповідно до п.2.5 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно п.2.6. тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказано у п.2.5 цього Договору.

Відповідно до реквізитів Договору № від 21.03.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 в сумі 7000 грн 21.03.2024.

Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 21.03.2024, який відображено у тексті позовної заяви, заборгованість відповідача складає 49 966,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 42 966,00 грн.

У період з 21.03.2024 по 25.12.2024 позивачем застосовувалась стандартна процентна ставка у розмірі 2.2% на підставі п.2.6.1 Договору.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст.1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № від 21.03.2024 відповідає формі, передбаченій ст.207,208,639,1047,1055 ЦК України.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зазначеному договорі сторони погодили надання відповідачу кредиту в сумі 7000 грн (п. 2.3 договору), яка була перерахована на її електронний платіжний засіб (платіжну картку), що встановлено вищедослідженими доказами, тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості по кредиту в сумі 7000 грн відповідає умовам договору та є обґрунтованою. Суд вважає, що оскільки доказів повернення відповідачем позивачу отриманої у кредит грошової суми за договором в розмірі 7000 грн, матеріали справи не містять, заборгованість по кредиту ОСОБА_1 становить 7000 грн і підлягає стягненню саме в цій сумі.

Щодо процентів слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, з 21.08.2024 - денна ставка не більше 1 %.

Як встановлено вище, що відповідач отримав кредитні кошти 21.03.2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір відсотків за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином: за період з 21.03.2024 року по 22.04.2024 року в розмірі 5082,00 грн (7000 x 2.2 x 33 : 100, в межах заявлених вимог), за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 року в розмірі 12 600,00 грн. (7000 x 1.5 x 120 : 100), за період з 21.08.2024 року по 25.12.2024 року в розмірі 8890,00 грн (7000 x 1 x 127 : 100). Загальна сума відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача становить 26 572,00 грн.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач в даній справі не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог.

З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 33 572 грн 00 к.

На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково у вказаній сумі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно обсягу задоволених вимог.

Так, згідно платіжної інструкції №140 від 24.12.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2 422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на загальну суму 49 966,00 грн, і судом такий позов задоволено на суму 33 572,00 грн, що складає 67,19 % від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 627,61 грн (2 422,40 грн. * 67,19 %).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (адреса м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, пов. 9, ) суму заборгованості за Договором позики № від 21.03.2024 року у розмірі 33 572 грн 00 к. та суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог у розмірі 1 627 грн 61 к., загалом визначивши до стягнення 35 199 грн 61 к.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасовано, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук