ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4579/24

Головуючий у першій інстанції Костюкова Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1684/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Костюкова Т.В.), ухвалене у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 32620 грн 62 коп. за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 21 жовтня 2023 року шляхом заповнення ОСОБА_1 на веб-сайті navse.in.ua усіх граф відповідної форми, сторони по справі уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1290-4238, який разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Однак ОСОБА_1 належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 08.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 32620 грн 62 коп., що складається з: 9502 грн 31 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 23118 грн 31 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, яку просить позивач стягнути на свою користь.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1290-4238 від 21 жовтня 2023 року в розмірі 18502,31 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9502,31 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 9000 гривень, судовий збір в розмірі 1373,99 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1290-4238 від 21 жовтня 2023 року, але у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Визначаючи розмір відсотків до стягнення суд виходив з того, що за укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором нарахування процентів у розмірі 23118,31 грн є несправедливим. З огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів добросовісності і розумності, враховуючи положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відсотків за кредитом до 9000 грн.

У апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що позивач має право на нарахування відсотків згідно п 4.6 та 10.2 Договору протягом строку дії договору згідно п.4.9 Договору, що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості. Умови договору були погоджені сторонами. При цьому позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору. ОСОБА_1 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Тому заявник вважає, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою. Зазначене відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом та зазначена інформація доведена до відома відповідачки. На переконання заявника, позивач має законне право на нарахування відсотків (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.9. кредитного договору, а положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується до вимог щодо нарахування пені, а не до всіх умов договору, тому вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив правову підставу для нарахування процентів за кредитним договором та необґрунтовано застосував ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості нарахування непропорційно великої суми компенсації за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, заявник вказує, що позивачем було дотримано нових правил роботи банків та небанківських фінансових установ щодо надання фінансових послуг у період ії воєнного стану.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі судом встановлено, що 21.10.2023 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) на веб-сайті https://navse.in.ua договір про відкриття кредитної лінії №1290-4238, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 18000 грн строком кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику з кінцевою датою повернення кредиту 15.08.2024 року та сплатою процентів за зниженою ставкою у розмірі 1.20% протягом базового періоду що становить 14 днів та стандартною ставкою у розмірі 1.50 % на протязі решти періоду кредитування (а.с.11-17).

В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.12.).

Згідно з пунктом 11.1. кредитного договору цей договір та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https:// navse.in.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) на веб-сайті https:// navse.in.ua підтвердила також ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів продукту «НА ВСЕ», паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором ( графіком платежів) (а.с.18-30).

У п.12 Договору про відкриття кредитної лінії №1290-4238 зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки: НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видача коштів за кредитним договором №1290-4238 від 21.10.2023 року ОСОБА_1 здійснювалося за допомогою системи LiqPay (а.с.42).

Вказана довідка містить номер платіжної карти, на яку здійснювалося зарахування кредитних коштів № НОМЕР_1 .

Згідно листа АТ КБ « Приват Банк», банк підтвердив перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 21.10.2023 року. ( а.с.31-41).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого загальна заборгованість становить 32620,62 грн, з яких 9502,31 грн - заборгованість за основним боргом, 23118,31 грн відсотки (а.с.43-45).

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 на виконання умов укладеного договору було внесено кошти в сумі 33253 грн 53 коп., які ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зараховано на погашення відсотків .

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідачка отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернула, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, зменшуючи розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача до 9000 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані позивачем відсотки (23118,31 грн), не відповідають засадам справедливості, добросовісності й розумності, що не узгоджується із приписами Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, такі висновки суду першої інстанції зроблені з порушеннням норм матеріального права, враховуючи наступне.

Встановивши, що сума нарахованих відсотків не відповідає засадам добросовісності, розумності, суд першої інстанції застосував правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 р. у справі N 903/602/24 прийшла до висновку про необхідність конкретизувати правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19) та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником.

Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Отже суд першої інстанції зменшуючи суму стягнутих відсотків послався на постанови Верховного Суду не у подібних правовідносинах.

Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №1290-4238 від 21.10.2023 року свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами, що свідчить про правомірність їх нарахування.

Отже апеляційна скарга ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 3633,60 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити .

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1290-4238 від 21.10.2023 року, яка виникла станом 08.08.2024 року у сумі 32620,62 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9502,31 грн. ; заборгованості за відсотками - 23118,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариста з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ) судовий збір у сумі 2422.40 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 3633.60 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: