Справа № 390/1087/20
Провадження № 2/390/14/23
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"01" грудня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі Стенякіній Г.О.,

розглянувши відкритому судовому засіданні, в м. Кропивницький, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 30.06.2022 провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 20.08.2025 за клопотанням представника позивача провадження у справі було відновлене та витребувано відомості щодо перебування ОСОБА_1 у районі ведення бойових дій на дату зупинення провадження - 30.06.2022 та на поточний час.

На ухвалу суду т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 повідомив, що ОСОБА_1 станом на 30.06.2022 перебував у районі ведення бойових дій, а станом на цей час у районі ведення бойових дій не перебуває.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Суд установив, що згідно довідки начальника четвертої служби військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі (по мобілізації) з 03.04.2022. Т.в.о. командиром військової частини НОМЕР_1 не зазначено, що ОСОБА_1 звільнений з Збройних Сил України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (далі - Указ), введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. Станом на момент прийняття цієї постанови воєнний стан не скасований.

Згідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України провадження у справі зупиняється у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Норма п.2 ч.1 статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси. За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі. Виняток для суду з наведеного правила складає ситуація, коли дотримання приписів ст.251 ЦПК України вступає у суперечність із загальними засадами цивільного процесуального законодавства, як-от верховенство права, елементом якого є право на доступ до суду, та, у другу чергу, диспозитивність цивільного процесу. Отже, під час застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства. Принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) надають учасникам справи право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі. Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя. Вказані висновки висловлені Великою Палатою Верховного суду у постанові від 12.11.2025 у справі № 754/947/22.

Зважаючи, що ОСОБА_1 не повідомив суд у будь - який спосіб, що він бажає приймати участь у розгляді цієї справи особисто або через свого представника, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Керуючись ст.251, 253, 259 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 390/1087/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя І.А.Бойко