Номер провадження 2/754/8445/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників позивача - адвокатів Лісовської О. В. та Олійника О. В.

представника відповідача - адвоката Хром`як У. В.

розглянувши в судовому засіданні клопотання представника позивача - адвоката Лісовської Олени Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.08.2025, відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні стороною позивача подано клопотання про забезпечення позову. З якого вбачається, що сторона позивача просить суд встановити тимчасовий графік спілкування ОСОБА_1 з малолітнм сином ОСОБА_3 шляхом: безперешкодного спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 без участі матері у режимі аудіо та відеозв`язку засобами мобільного зв`язку чи за допомогою за стосунків Viber, WhatsApp, Telegram, Signal, Botim з урахуванням занятості сина (навчання, відвідування гуртків, секцій, дотримання режиму сну тощо); особистих зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 один раз на тиждень тривалістю не менше 2 години за місцем тимчасового проживання батька чи в іншому публічному місці за попередньо узгодженою адресою з урахування графіку навчання, занять та відпочинку дитини (на період перебування батька на території Об`єднаних арабських Еміратів); особистого спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 не менше 3 днів поспіль із можливістю перебування дитини за місцем реєстрації та постійного проживання батька без присутності матері (на період перебування дитини на території України); тимчасово обмежити право виїзду малолітнього ОСОБА_3 за межі України без письмової нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_1 , зобов`язавши органи Державної прикордонної служби України не здійснювати пропуск малолітнього ОСОБА_3 через державний кордон України без пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченої згоди батька на такий виїзд.

У судовому засідання сторона відповідача заперечувала проти задоволення клопотання про забезпечення позову, оскільки відповідачка і так не чинить перешкод у спілкуваннях або зустрічах сина з батьком. Батько може безперешкодно зв`язуватися з сином за допомогою будь-яких засобів зв`язку, однак у сина - малолітнього ОСОБА_3 не має бажання як розмовляти так і зустрічатися з батьком ОСОБА_1 . Крім того повідомили, що малолітній ОСОБА_3 вже більше 8 років проживає в Об`єднаних Арабських Еміратів та у найближчому майбутньому не планується його приїзд в Україну.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову у цивільному судочинстві спрямоване на створення умов для реального виконання судового рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад надавалась вказівка третім особам щодо здійснення зміни місця проживання дітей чи підготовчі дії до такої реалізації.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини по справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/130), в якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дитини особисто з батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Батько, який на час вирішення справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з ним, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2023 року в справі № 467/403/22, від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19

Із наданих учасниками справи пояснень, судом не встановлено, що зі сторони відповідачки чиняться перешкоди щодо спілкування або зустріч батька з сином. Стороною позивача не надано суду беззаперечних доказів щодо обмеження батька зі сторони матері на особисте спілкування з дитиною. Крім того не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Водночас беручі до уваги, що дитина ОСОБА_4 постійно проживає за межами України та те що з 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, а повна відсутність суплікування дитини з батьком може спричинити усталене відчужене ставлення дитини до батька, суд вважає правильним задовольнити заяву про забезпечення позову в частині безперешкодного спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 без участі матері у режимі аудіо та відеозв`язку засобами мобільного зв`язку чи за допомогою за стосунків Viber, WhatsApp, Telegram, Signal, Botim з урахуванням занятості сина (навчання, відвідування гуртків, секцій, дотримання режиму сну тощо).

До того ж суд зауважує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Обраний стороною позивача спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України дитині без згоди позивача не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі ОП КЦС від 14 лютого 2022 року, справа № 754/7569/21 зазначено, що у спорах щодо повернення дітей, які незаконно утримуються в державі, відмінній від держави їх постійного проживання, урегульованих положеннями Гаазької Конвенції, можливе вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони дитині у будь-чиєму супроводі перетинати державний кордон України. У таких спорах забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення. В усіх інших спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України без застосування Гаазької Конвенції, забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим. Що також відповідає висновкам зазначених у Постанові Верховного Суду від 08.03.2023 справа № 263/989/21.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статями 149-153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Лісовської Олени Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини - задовольнити частково.

Встановити, до набрання законної сили рішення суду тимчасовий графік безперешкодного спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 без участі матері у режимі аудіо та відеозв`язку засобами мобільного зв`язку чи за допомогою за стосунків Viber, WhatsApp, Telegram, Signal, Botim з урахуванням занятості сина (навчання, відвідування гуртків, секцій, дотримання режиму сну тощо).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 04.12.2025.

Суддя В. В. Бабко