Провадження №2/748/1189/25
Єдиний унікальний № 748/2476/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Костюкової Т.В.

за участі секретаря судового засідання Гофрик К.С.

представника позивача - адвоката Попова Є.В.( в режимі відеоконференції)

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Попов Євген Васильович, діючи на підставі довіреності від 25.04.2025 року та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», 28 липня 2025 року, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» суму заборгованості за договором про надання кредиту №2911150 від 15.11.2019 у розмірі 34380 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позов обґрунтовується тим, що 15.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту №2911150, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS2911150, відповідно до якого відповідач отримав 15.11.2019 року у позику 5000 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , які зобов`язався повернути кошти зі сплатою відсотків. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало в повному обсязі, надавши можливість користуватися коштами, в свою чергу відповідач зобов`язання щодо повернення суми кредиту зі сплатою відсотків перед позивачем не виконав, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У строк встановлений судом відповідач подав відзив на позовну заяву, з якої слідує, що позов не визнає в повному обсязі з тих підстав, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Зокрема, відповідно до п.1.3 Договору загальний розмір кредиту становить 5000 грн. терміном на 208 днів (з 15.11.2019 р. по 10.06.2020 p.). Згідно з п. 1.7.3 - базовий період з 15.11.2019 року до 13.12.2019 року (включно) - 1.70 % (базова процентна ставка - п. 2.3.Правил), загальна сума платежу 7 379,00 грн., основна сума кредиту 4 999,00 грн., проценти за користування кредитом 2 380,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 620,50 %, абсолютне значення подорожчання -кредиту 2 380,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 7379,00 грн.; в спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 14.12.2019 року до 10.06.2020 року (включно) - 3,00 % (спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил), Загальна сума платежу 6,40 грн., основна сума кредиту 1,00 грн., проценти за користування кредитом 5,40 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 095,00 %, абсолютне значення подорожчання кредиту 5,40 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 6,40 грн. - всього за кредитом з 15.11.2019 року до 10.06.2020 року (включно) - Загальна сума платежу 7 385,40 грн., основна сума кредиту 5 000,00 грн., проценти за користування кредитом 2 385,40 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 021,30 %, абсолютне значення подорожчання кредиту 2 385,40 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 7 385,40 грн. Відповідно до пункту 1.3. договору позики сума позики становить 5000,00 гривень. Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч. ЗУ 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5). Відповідно до ч. 5, 6ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Позичальник за користування позикою зобов`язаний сплатити позикодавцю 3 % за кожен день, що становить 1095 % річних, в грошовому еквіваленті становить - 54750 грн., що перевищує більше ніж в 10 разів за тіло позики (5000,00 грн.) Зазначене свідчить про те, що дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати позичальником непропорційно великої суми плати за користування кредитними коштами (5000, 00 грн.), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Отже, пункт договору позики про встановлення оплати за позикою у розмірі 3% денних є несправедливим та порушує принцип добросовісності, створює істотний дисбаланс у сторін, та явно завдають шкоду позичальнику, а відтак на переконання суду підлягає визнанню недійсними. За приписами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги що~: плати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. У зв`язку з тим Відповідач вважає, що така умова договору підлягає визнанню недійсною. Також вказує, що ТОВ «ФК «Елаєнс» не має ліцензії на право надання фінансових послуг, у зв`язку чим відсутність підтвердження законної діяльності вказаної установи ставить під сумнів правомірність укладеного договору. Матеріали справи не місять доказів направлення позивачем досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості, що в свою чергу не надає права банку для звернення до суду за достроковим стягненням всієї суми заборгованості. Також вказує, що Торгово-промислова палата своїм листом-повідомленням від 28.02.2022 року за №2911150 від 15.11.2019 року засвідчила, що військова агресія РФ проти України не звільняє від обов`язку погашати кредит, а лише відтермінує обов`язок повернення кредиту до закінчення дії форс-мажорних обставин, але в цей період банк не може вимагати дострокового повернення кредиту у зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів по договору. Звертає увагу суду, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7385,40 грн, що визначено умовами договору, а відповідно в силу ч.6 ст12 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Також відповідачем подано клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою від 06 серпня 2025 року подане клопотання було задоволено та цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

10.09.2025 року представником позивача були надані додаткові пояснення по справі, відповідно до яких він вказує, що сторона відповідача зазначає, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує заборгованість за кредитом, хоча відповідач укладавши договір про надання кредиту № 2911150 від 15.11.2019 року так не вважав бо був ознайомлений з цим договором та правилами, повністю розумів, погоджувався і зобов`язувався неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх, на підтвердження виконання своїх зобов`язань відповідач надав власне фото з паспортом, підтвердив укладання електронним підписом одноразовим ідентифікатором № PS2911150 та отримав перерахування коштів в сумі 5000 грн. на власну картку № НОМЕР_1 , номер операції: НОМЕР_2 . Отже відсотки відповідно до договору про надання кредиту № 2911150 від 15.11.2019 року були нараховані вірно. Відповідно п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідач у відзиві зазначає, що позивач мав направити відповідачу досудову вимогу про необхідність сплати заборгованості за договором про надання кредиту № 2911150 від 15.11.2019 року, однак, в договорі не було зазначено домовленості про досудове врегулювання, тому припущення відповідача є нікчемними.

12.09.2025 року на адресу суду надійшли від сторони відповідача заперечення на додаткові пояснення у справі та 16.10.2025 року додаткові пояснення по справі , відповідно до яких вказує, що ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» установлює, що надання фінансового кредиту є фінансовою послугою, яка може надаватися виключно фінансовими установами, зареєстрованими та включеними до відповідного реєстру, а також банками. В матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ФК «Елаєнс», яке перераховувало кошти відповідачу 5000 грн має ліцензію на право надання фінансових послуг. До матеріалів справи позивачем додано копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК`Елаєнс» в якому заначено вид економічної діяльності «Інша діяльність у сфері надання інформаційних технологій в комп`ютерних систем, що виключає надання фінансових послуг первісним кредитором, а відповідно вказана установа не може бути надавачем платіжних послуг.

Представником позивача через систему «Електронний суд» подані заперечення на додаткові пояснення по справі відповідно до яких позивач наголошує, що ФК «Елаєнс» не є стороною по справі, а на підставі ухвали суду з АТ КБ «Приватбанк» витребувано інформацію щодо перерахування коштів відповідачу на належний йому картковий рахунок, а відповідно доводи сторони відповідача є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги , просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за відсутності сторони відповідача ( а.с 72, 66-67)

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного .

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послу від 17.08.2017 року за №3549 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивач є юридичною особою, основним видом діяльності якої є 64.92 Інші види кредитування та зареєстрований як фінансова установа (а.с.25, 28, 29,30).

1511.2019 року відповідачем було прийнято пропозицію (оферту) Позивача ( а.с 8-10)та укладено Договір про надання кредиту №2911150 ( а.с 11-13) згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 5000.00 грн в безготівковій формі, шляхом зарахування на картковий рахунок позичальника, а Відповідач зобов`язався сплатити суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.

Згідно з умовами Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку користування кредитом менше ніж 5 календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7.65% від визначеної в п.1.3 цього договору суми кредиту (5000 грн). Ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні договору: в базовий період протягом 28 календарних днів з 15.11.2019 року до 13.12.2019 (включно) у розмірі 1.53% за один день користування кредитом (акційна процентна ставка) або ставка за програмою лояльності ( п.2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних покращених умов кредитування складає 7142 грн, в тому числі основна сума кредиту 5000 грн там проценти за користування кредитом 2142 грн. При використанні позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають в базовий період з 15.11.2019 року по 13.12.2019 року ( включно) 1,70 % за один день користування кредитом ; в спеціальний період з 14.12.2019 року до 10.06.2020 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 7385,40 грн.

Відповідно до п 2.1.2 Договору позикодавець має право нараховувати проценти за користування кредитом відповідно до п.1.7 Договору, надавати згоду на продовження строку базового періоду , строку дії Договору, зміну Кінцевої дати виконання Договору за заявою позичальника шляхом укладення між сторонами додаткової угоди.

Позичальник відповідно до умов п.2.4.2 Договору зобов`язаний виконувати зобов`язання належним чином згідно з умовами договору та відповідно до графіку платежів сплачувати основну суму кредиту та проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 3 Договору сорони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п. 2.9. Правил) 15.11.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору 10.06.2020 року (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил)

Проценти за користування кредитом у разі Дострокового виконання Зобов`язань Позичальник сплачує відповідно до ставок і порядку нарахування, наведеному у п. 1.7. цього Договору. Кредит вважається простроченим при наявності Заборгованості після закінчення Кінцевої дати виконання Договору, зазначеної в п. 3.1. цього Договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення Додаткової угоди ( п. 4.6-4.7 Договору)

Укладаючи цей Договір, Позичальник заявляє та гарантує Кредитодавцю, що він: усвідомлює та підтверджує, що умови Договору та Правил йому зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; під час укладення цього Договору він не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин; адав інформацію, відомості та документи для укладення цього Договору, які є достовірними і відповідають дійсності; на Дату укладення Договору не є жодним чином обмеженим законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням або іншим передбаченим чинним законодавством України способом укладати правочини тавиконувати всі умови, що з них виникають; Надає згоду Кредитодавцю на збирання, накопичення, використання та обробку персональних даних, отриманих з метою надання та повернення Кредиту в межах, визначених законодавством. Повідомлений про мету обробки Кредитодавцем персональних даних Позичальника (будь-яка інформація про фізичну особу, в тому числі, але не виключно, інформація щодо прізвища, імені, по батькові, інформація, яка зазначена в паспорті (або іншому документі, що посвідчує особу), реєстраційний номер облікової картки платника податків, громадянство, місце проживання або перебування, місце роботи, посада, номери контактних телефонів/факсів, адреса електронної пошти, тощо), а саме: оцінка фінансового стану Позичальника та його спроможність виконати Зобов`язання за Договором, а також захист своїх прав та інтересів; отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб встановлюється виключно такими особами, відповідно, Кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом Строку дії Договору і не включає їх до розрахунку орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для Позичальника ( п.7.5 Договру)

Сторони погодили, що з укладенням цього Договору Сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов ( п. 7.7. Договору)

Відповідно до п. 7.9 Договору сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).

Як Договір про надання кредиту № 2911150 від 15.11.2019 року, так і пропозицію укласти договір (оферту) щодо надання кредиту № 2911150 від 15.11.2019 року було підписано ОСОБА_1 підписом за допомогою одноразового ідентифікатору PS2911150 ( а.с . 11 зворот., 13)

До вказаного електронного договору про надання кредиту позивачем додано Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», затверджені протоколом загальних зборів ТОВ «Алекскредит» № 05/11-19 від 05 листопада 2019 , які були чинними на дату підписання Договору № 2911150 від 15.11.2019 (а.с.31-39).

Відповідно до умов договору (п. 1.1) невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua/umovi.

Відповідно до п. 2.14. Правил заборгованість - сума кредиту до повернення і нарахованих, але несплачених Процентів за користування кредитом та Неустойки (пені, штрафу) після закінчення Кінцевої дати виконання Договору або у випадку настання Умови дострокового виконання Зобов`язань за Договором.

Відповідно до п. 2.18.Правил зобов`язання - зобов`язання Позичальника зі сплати Основної суми кредиту та нарахованих Процентів за користування кредитом до закінчення відповідного-періоду, визначеного у Графіку платежів

Відповідно до п.2.22 Правил кінцева дата виконання Договору - встановлена Договором кінцева дата Строку дії Договору. Усі невиконані Зобов`язання та/або несплачена Заборгованість після Кінцевої дати виконання Договору визнаються простроченими

Відповідно до п 2.35 Правил прострочені проценти - всі Проценти за користування кредитом, які нараховані за весь Строк дії Договору та несплачені Позичальником після встановлених Графіком платежів строків (дат платежів).

Відповідно до п. 2.41 Правил строк дії Договору - проміжок часу з Дати укладення Договору до Кінцевої дати виконання Договору. Строк дії Договору поділяється на два періоди: Базовий та Спеціальний. Базовий період - встановлений Договором період, протягом якого Позичальник може скористатися перевагами Акції або Програми лояльності. Якщо Позичальник не скористався таким правом, Проценти за користування кредитом у Базовий період нараховуються за Базовою процентною ставкою. Спеціальний період - встановлений Договором період користування Позичальником Кредитом після закінчення Базового періоду до закінчення строку дії Договору, протягом якого Проценти за користування кредитом нараховуються за Спеціальною ставкою

Відповідно до п. 4.25. Правил строк дії Договору встановлюється з Дати укладення Договору до Кінцевої дати виконання Договору (включно). Закінчення Строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі від сплати Заборгованості, яке мало місце під час дії Договору. Якщо Позичальник виконає Зобов`язання/сплатить Заборгованість за Договором до Кінцевої дати виконання Договору, Договір припиняє дію у Дату повернення/погашення кредиту. Позичальник вільний у визначенні порядку використання свого права на користування Кредитом на Лояльних (покращених) умовах кредитування, які передбачають повне виконання Зобов`язань за Договором у Базовий період, або на Загальних умовах кредитування зі сплатою Процентів за користування кредитними коштами відповідно до Базової процентної ставки у Базовий період, і за Спеціальною процентною ставкою у Спеціальний період відповідно до Графіку платежів.

Відповідно до п. 6.7 Правил позичальник зобов`язаний сплачувати Зобов`язання у строки і сумах, які встановлюються Договором і вказані у Графіку платежів. У разі неможливості своєчасного виконання Зобов`язань, Позичальник може за згодою Сторін подовжити Базовий період, Строк дії Договору та змінити Кінцевий строк виконання Договору у порядку, визначеному розділом 12 цих Правил.

Відповідно до п.12 Правил позичальник має право подовжити Базовий період і відповідно, Строк дії Договору та змінити кінцевий строк виконання Договору. Подовження Базового періоду, Строку дії Договору та зміна Кінцевого строку виконання Договору здійснюється в наступному порядку: 12.2.1. Позичальник заповнює форму на подовження Базового періоду, Строку дії Договору " та зміну Кінцевого строку виконання Договору в Особистому кабінеті.12.2.2.Позичальник сплачує за Лояльними (покращеними) умовами кредитування усі проценти за користування кредитом та сплачує плату (штраф) за зміну умов Договору і зміну кінцевого строку виконання Договору у розмірі, визначеному у п. 12.4. цих Правил.12.2.3.Сторони підписують Додаткову угоду щодо подовження Базового періоду, Строку дії договору та зміну Кінцевого строку виконання Договору у порядку підписання Договорів, передбаченому розділом 5 цих Правил ( Особливості підписання електронного договору). Подовження строку дії Договору та зміна Кінцевого строку виконання Договору здійснюється на ту саму кількість днів, що і подовження Базового періоду, тривалість Спеціального періоду залишається незмінною.12.2.4.Подовження Базового періоду, Строку дії Договору та зміна Кінцевого строку виконання Договору здійснюється на наступний день після закінчення Базового періоду.2-3. Після виконання усіх дій, визначених у п. 12.2. Правил, Договір подовжується на обраний Позичальником строк.

15.11.2019 року ОСОБА_1 ознайомився та підписав одноразовим електронним ідентифікатором Паспорт споживчого кредитування з основними умовами кредитування: сума кредиту 5000 грн, строк кредитування: за лояльними покращеними умовами кредитування 28 днів; за загальними умовами кредитування 208 днів, спеціальний період 180 днів. процентна ставка за за лояльними умовами кредитування до 13.12.2019 року 558,45%, за загальними умовами кредитування: до 13.12.2019 року 620,50%, до 10.06.2020 року 1021,30%. Тип процентної ставки: фіксована для кожного періоду : за лояльними умовами кредитування до13.12.2019 року 1,53%, за загальними умовами кредитування: до 13.12.2019 року 1,70%, до 10.06.2020 року 3%. ( а.с 14-15)

Згідно положень ч. 1 ст. 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п. 12 ч. 1 вказаної статті Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений;Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі "Інтернет" або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, відповідач уклав із ТОВ «Алекскредит» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію" (електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS2911150), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, судом встановлено, що 15.11.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту № 2911150, у відповідності до умов якого відповідач, отримав кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 5 000 грн строком дії до 10.06.2022 ркоу ( включно) та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. В казаний договір було укладено в електронній формі, шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором PS211150

Факт перерахування грошових коштів на карту № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) в сумі 5000 грн 15.11.2019 року підтверджується інформацією наданої АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-251029/60299-БТ від 31.10.2025 року ( а.с. 115)

Отже позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши можливість користуватися кредитними коштами, які були перераховані на карту належну ОСОБА_1

В свою чергу ОСОБА_1 отримавши кошти в сумі 5000 грн на свій рахунок ними користувався, витрачаючи на власні потреби, підтвердженням чого є виписка АТ КБ «Приватбанк» за період з 13.11.2019 року по 17.11.2019 року ( а.с 116)

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду детальний (щоденний) розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту, відповідно до відомостей якого заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 червня 2025 року складає 34380 грн, з яких 5 000 грн основний борг та 29380 грн проценти за користування кредитом (а.с. 18-20).

Розрахунок заборгованості здійснено за період з 15.11.2019 року по 10.06.2020 року, що не перевищує строку дії Договру.

З розрахунку вбачається, що проценти були нараховані з 15.11.2019 року по 13.12.2019 року включно за ставкою 1,70%, з 14.12.2019 року по 10.06.2020 року за ставкою 3%.

Слід зазначити, проценти нараховувались виключно за період користування кредитом - як у базовий, так і в спеціальний періоди, визначені договором ( п. 1.7.3 Договору) Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню, є результатом нарахування у межах строку дії кредитного зобов`язання та відповідає умовам, погодженим сторонами.

Зокрема, сторони в договорі узгодили проценти за користування кредитом та графік платежів (додаток №1 до договору) за умовами якого:

- за лояльними умовами відповідач мав до 13.12.2019 сплатити 5000,00 грн кредиту та 2142 грн відсотків, що відповідає ставці 1.53 % , таким чином загальна вартість кредиту - 7142,00 грн;

Оскільки доказів сплати кредиту за лояльними умовами , тобто до 13.12.2019 матеріали справи не містять, то нарахування відсотків мало здійснюватися за загальними умовами.

Так п.1.7.3 Договору погоджено, що при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають:

- в Базовий період з 15.11.2019 року до 13.12.2019 року (включно) у розмірі 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка );

-в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 14.12.2019 року до 10.06.2020 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка ).

Згідно розрахунку в період з 15.11.2019 року до 13.12.2019 року (включно), тобто в Базовий період нараховано 2380,00 грн відсотків за ставкою 1,70%, що відповідає умовам договору.

В період з 14.12.2019 року до 10.06.2020 року (включно) нараховано відсотки за ставкою 3% в день , що склало 27000 грн, що відповідає умовам договору.

Отже, сума заборгованості за відсотками сукупно з базовим періодом з 15.11.2019 року по 10.06.2020 року складає 29380 грн.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №2911150 від 15.11.2019 в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог доводи відповідача про те, що відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів`продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом;

загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит;

загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено.

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати.

Доводів про те, що розрахунок відсотків за користування кредитними коштами було зроблено з порушенням умов кредитного договору матеріали справи не містять . Власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року, справа № 381/1647/21.

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом та допустимим засобом доказування у цій справі та в сукупності з іншими доказами свідчить про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором №2911150 від 15.11.2019 у розмірі 34380 грн, з урахуванням чого суд приходить до задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи сторони відповідача про те, що ТОВ ФК «Елаєнс» не є фінансовою установою та відповідно, що належних доказів перерахування коштів матеріали справи не містять спростовується інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-251029/60299-БТ від 31.10.2025 року , відповідно до якого підтверджено факт перерахування грошових коштів на карту № НОМЕР_1 емітовану на ім`я ОСОБА_1 в сумі 5000 грн 15.11.2019 року (а.с. 115)

Ненаправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з повернення кредиту. А враховуючи те, що строк дії договору ( 10.06.2020) на час звернення до суду закінчився, то доводи в даній частині є неслушними.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн ( а.с 1), сума якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у силу приписів ст.141 ЦПК України

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,14,76-81,141, 247,259,263-265,389,390 ЦПК України, ст. ст.202,207, 526,530,1049-1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» суму заборгованості за договором про надання кредиту №2911150 від 15.11.2019 у розмірі 34380( тридцять чотири тисячі триста вісімдесят) грн 00 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 5000 грн та 29380 грн заборгованості по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» адреса місцезнаходження: адреса 02094, м. Київ, пр-т. Леоніда Каденюка, буд. 23,

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3

Суддя Т.В.Костюкова