_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/6426/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складу головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника позивача Ковалевського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позов звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Пивоваровим Володимиром Івановичем до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 346 104,49 грн від суми заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач по ланцюгу факторів отримав право вимоги до відповідачів за основним зобов`язанням, розмір якого визначено рішенням суду. Оскільки відповідачі не погасили наявну заборгованість та продовжують користуватися коштами первісного кредитора, позивач звернувся з цим позовом до суду в порядку ст. 625 ЦК України з вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат із суми заборгованості.

Ухвалою суду від 12.11.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання, 03.12.2025, відповідачі, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Представник позивача позов просив задовольнити

Фактичні обставини справи

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2011 у справі № 1512/2-1878/11 позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у сумі 524 133,03 грн та судові витрати у розмірі 1 820 грн.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008.

13.05.2020 між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладений договір № 2244/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим №684, відповідно до якого фактор отримав право вимоги до відповідачів за договором споживчого кредиту № 0 від 28.05.2008.

Мотиви прийнятого рішення

Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч. 3 ст. 2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

З цього приводу суд зазначає, що факт надання/отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, обсяг передачі таких прав, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором.

Як установлено судом, позивачем не надано до суду договір факторингу від 08.12.2011, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк».

Відтак позивачем не підтверджено факт укладення цього договору факторингу, обсяг права вимоги, яке відчужувалося за ним відносно відповідачів (чи входили до нього виплати в порядку ст. 625 ЦК України, чи тільки визначена за рішенням суду заборгованість), чи здійснювалася оплата за цим договором.

Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Отже договір факторингу є оплатним. Ціна продажу права вимоги є істотною умовою будь-якого договору факторингу. Отже надання документів, які підтверджували б оплату за договором факторингу, є обов`язковим у справах цієї категорії. Інше нівелювало б саму суть договору факторингу як оплатного договору.

З урахуванням викладеного, суд, виявивши відсутність достатніх доказів на підтвердження факту передачі права вимоги в одній із ланок ланцюга факторів, кваліфікує подальше відчуження права вимоги як вчинене за межами правосуб`єктності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись принципами змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми доказами факт передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача відповідно відповідачів по ланцюгу факторів, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа