ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9904/25 Номер провадження 22-ц/814/4020/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Процай Володимира Миколайовичана ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2025 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дубова Тетяна Володимирівна про визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій заявлено вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 12 серпня 2025 року матеріали позовної заявиадвоката Процай Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дубова Тетяна Володимирівна про визнання недійсним договору іпотеки передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.

З вказаною ухвалою суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Процай В.М. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дубова Тетяна Володимирівна про визнання недійсним договору іпотеки, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що спір у даній справі виник з приводу скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження квартири, яка знаходиться в межах територіальної юрисдикція (підсудності) Шевченківського районного суду м. Полтави.

Акцентує увагу, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Зокрема вказує, що предметом позову у цій справі є визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до території Шевченківського району м. Полтави, позов ОСОБА_1 , повинен розглядатись у суді за правилами виключної підсудності, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з положень ст. 27, 30 ЦПК України, зокрема вважав, що в даному випадку позов є немайновим та не спрямований на безпосереднє вирішення спору про право власності чи користування нерухомим майном, а стосується визнання недійсним договору та скасування записів обтяження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (надалі Постанова Пленуму)зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду по справі № 211/2390/18 від 16 лютого 2021 року, словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У цій справі предметом позову є визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи вище зазначене вказана справи підсудна Шевченківському районну суду м. Полтави, оскільки позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, а саме за місцем знаходження нерухомого майна, тому суд першої інстанції не врахував зазначене і дійшов помилкового висновку про те, що вказана цивільна справа підлягає передачі за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.

Отже висновок суду першої інстанції про порушення позивачем правил територіальної підсудності є безпідставним.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, яким за обставин, що склалися є Київський районний суд м. Полтави, оскільки з 09.09.2025 року справа розподілена між суддями та перебуває на стадії відкриття провадження. При цьому суд першої інстанції, у провадженні якого справа перебуває на розгляді, в разі категоричної позиції позивача щодо вибору суду, в якому має розглядатися справа, має право вирішити це питання згідно вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Процай Володимира Миколайовича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2025 року скасувати, а матеріали справи направити до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.Б. Бутенко ___________________ О.І. Обідіна