Провадження № 2/761/3584/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Гусак О.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано наступним. 25 березня 2024 року на виконання усної домовленості про надання допомоги з працевлаштування за кордоном ОСОБА_3 перерахував позивачу 2 108,00 грн. 20 червня 2024 року ОСОБА_3 подав начальнику Департаменту кіберполіції Національної поліції України заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. Згідно з нею відповідач вважає, що потрапив до шахраїв в мережі Інтернет. Оскільки до теперішнього часу досягнуті домовленості щодо його працевлаштування у Німеччині не виконані, грошові кошти в сумі 2 108,00 грн., йому не повернуті. Зазначена інформація безпосередньо стосується позивача та за своїм характером є недостовірною, бо не ґрунтується на жодних фактах. Згідно з платіжною інструкцією №КС19-10КВ-91АА-Т5СМ від 28.03.2024 року помилковий платіж у сумі 2 108,00 грн. був повернений ОСОБА_3 з рахунку ОСОБА_1 . За таких обставин ОСОБА_1 просить суд визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, зазначену відповідачем в заяві про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України від 20 червня 2024, яка подана ОСОБА_3 начальнику Департаменту кіберполіції Національної поліції України; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000,00 грн. , завдану поданою ОСОБА_3 заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України від 20 червня 2024 року та початком досудового розслідування згідно з вищезазначеною заявою.

Провадження у справі відкрито 22.11.2024, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уточнив свої вимоги та просив суд визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію зазначену відповідачем у заяві про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України від 20.06.2024 року, яка подана ОСОБА_3 начальнику Департаменту кіберполіції Національної поліції України, а саме: інформацію згідно з якою Відповідач вважає, що потрапив до шахраїв мережі інтеренет, оскільки до теперішнього часу досягнуті домовленості щодо його працевлаштування в Німмеччині не виконані, грошові кошти в сумі 2 108,00 грн. йому не повернуті та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000,00 грн., завдану поданою ОСОБА_3 заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України від 20 червня 2024 року та початком досудового розслідування згідно з вищезазначеною заявою.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Надали згоду на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подачу відзиву не скористався.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним доказами, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 20.06.2024 ОСОБА_3 звернувся до Департаменту кіберполіції Національної поліції України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідач повідомив про те, що 05.03.2024, перебуваючи на території міста Познань (Республіка Польща), користуючись глобальною мережею Інтернет у соціальній мережі «Інстаграм», знайшов профіль (сторінку) компанії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка позиціонує себе як компанія, що є надавачем послуг в сфері працевлаштування за кордоном. Шляхом направлення СМС зв`язався з менеджером та отримав інформацію щодо допомоги в пошуку роботи.

Також заява містить відомості про отримання від менеджера Компанії на ім`я ОСОБА_4 квитанцію на оплату послуг та надав фото сторінок свого закордонного паспорту,, інформацію про картку платника податків, витяг про реєстрацію місця проживання.

Також ОСОБА_3 , як вбачається з заяви, 22.03.2024 було сплачено на отримувачу: ФОП ОСОБА_1 суму у розмірі 2 108,00 грн. за надані послуги, після чого роботодавці перестали виходити на зв`язок, а менеджер став ухилятися від спілкування, грошові кошти повернуті е були.

За таких обставин ОСОБА_3 просив прийняти заяву та внести зазначені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування кримінального правопорушення відносно групи осіб, які через всесвітню мережу Інтернет, ввівши заявника в оману , шляхом обману та зловживання довірою, незаконно заволоділи грошовими коштами у розмірі 2 108,00 грн., чим вчинили шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

Позивач вказує, що зазначена в заяві інформація є фактичним твердженням того, що ОСОБА_1 є злочинцем, шахраєм. Проте, доказом недостовірної інформації є платіжна інструкція, яка свідчить про повернення відповідачу помилково сплачених коштів, а права ОСОБА_1 мають бути відновлені шляхом, вказаним у позовній заяві.

Так, як вбачається з платіжної інструкції № КС19-10КВ-91АА-Т5СМ від 28.03.2024, копія якої долучена до матеріалів справи, 28.03.2024 ОСОБА_3 було повернуто грошові кошти на його рахунок в АТ «Універсал Банк» у розмірі 2 108,00 грн., призначення платежу: повернення помилкового платежу.

Згідно по положень ст.. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями ст. 27 Конституції України кожен має право на повагу його гідності.

Приписами ст. 270 ЦК України встановлені види особистих немайнових прав, зокрема, право на повагу до гідності та честі, що відповідно до вимог ст. 269 ЦК України належать фізичній особі довіку.

В свою чергу відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже підставою для задоволення позову є наявність всіх вищенаведених складових правопорушення.

Приймаючи рішення по суті спору суд має наголосити на наступному.

За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ст. 13 ЦПК України.

Також слід зазначити, що положеннями ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, сторона позивача просить визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, зазначену відповідачем у заяві про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України від 20 червня 2024.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Разом з тим, як свідчать вищезазначена заява, викладені в ній обставини стосуються не лише ОСОБА_1 (в частині сплати грошових коштів на реквізити ФОП ОСОБА_1 ), а й інших осіб, які не є позивачами у справі.

Крім того, відсутність конкретизації, яка саме інформація, що викладена у заяві про вчинення кримінального правопорушення має бути визнана недостовірною, з урахуванням вищенаведених норм процесуального права, не дає суду підстав та права самостійно визначитись з заявленими вимогами і на власний розсуд визначити, яка інформація має бути визнана недостовірною, а дії відповідача спричинили порушення право ОСОБА_1 на особисте життя, повагу до гідності, честі та недоторканності її ділової репутації.

За положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди, як це роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 27 вищезазначеної постанови № 1 від 27.02.2009 р.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,280-284,352,354 ЦПК України, Законом України «Про інформацію», ст.ст. 200, 269, 270,277,299 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 19.11.2025 року.

Суддя: