Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 Справа №607/15368/25 Провадження №2/607/4486/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Семененко С. М., звернувся до суду із позовом до Великобірківської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані шість членів колгоспного двору, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 , звернувся в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті батьків однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві.

Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на: 2/6 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 29 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №60715368/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 29 серпня 2025 року, залучено в процесуальному статусі третьої особи Тернопільську районну державну нотаріальну контору та витребувано від третьої особи належним чином завірену копію спадкової справи № 283/2015, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

На виконання протокольної ухвали суду від 29 серпня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 08 вересня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 283/2015, заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні, яке відбулося 06 жовтня 2025 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Великобірківської селищної ради у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його присутності.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 5, сформованого 18 липня 2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20 лютого 1957 року було складено актовий запис № 9.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 жовтня 1960 року в с. М. Ходачків Великобірківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в графі батько зазначено ОСОБА_3 , у графі мати ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 17 липня 2025 року за № 120, станом на 15 квітня 1991 року колгоспний двір за адресою АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_3 , членами колгоспного двору були: голова двору ОСОБА_3 , 1920 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); дружина - ОСОБА_2 , 1928 року народження (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ); син - ОСОБА_1 , 1960 року народження; невістка - ОСОБА_4 , 1966 року народження; внук - ОСОБА_3 , 1988 року народження; внук ОСОБА_5 , 1990 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 86 років, померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 20 листопада 2014 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України.

Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 18 грудня 2023 року за № 355, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою ОСОБА_2 на час її смерті були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), син - ОСОБА_1 , невістка - ОСОБА_4 , внук - ОСОБА_3 , внук ОСОБА_5 , внучка ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 94 роки, помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 , виданим 21 березня 2015 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України.

Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради, 05 травня 2025 року за № 69, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_3 на час його смерті були зареєстровані: син - ОСОБА_1 , невістка - ОСОБА_4 , внук - ОСОБА_3 , внук ОСОБА_5 , внучка ОСОБА_6 .

13 грудня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 72,4 кв.м., житловою - 45,8 кв. м.

Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 23 липня 2025 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , становить 144 800,00 грн.

08 вересня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 283/2015, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Із матеріалів цієї спадкової справи встановлено, що 15 червня 2015 року після смерті ОСОБА_3 , до Тернопільської районної нотаріальної контори звернувся його син ОСОБА_1 із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45566665 від 27 жовтня 2016 року та № 46680904 від 07 лютого 2017 року, відомості щодо заповітів/спадкових договорів ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, та спадкова справа не заводилася.

ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , частка якого належала померлому особисто, а інша частка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої ОСОБА_3 , прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15 квітня 2025 року за № 652/02-31 встановлено, що згідно довідки виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 18 грудня 2023 року за № 354, житловий будинок в АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та членами якого були: ОСОБА_2 (дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_4 (невістка), ОСОБА_3 (онук).

Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а тому право власності на вказаний будинок належало їм по 1/6 частки кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом, оскільки проживали та були зареєстровані з спадкодавцем на день її смерті. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 успадкували 1/6 (по 1/12 кожен) частку будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 особисто.

При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 , виданого 28 жовтня 1960 року в с. М. Ходачків Великобірківського району Тернопільської області, де в графі мати зазначено ОСОБА_2 , однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця ОСОБА_1 , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу спадкодавця ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище.

Отож, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадщину за законом прийняли її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , оскільки вони проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , оскільки проживав та був зареєстрований на день смерті зі спадкодавцем. Позивач просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, державної реєстрації права власності на 1/6 частки, яка належала померлому особисто, як члену колгоспного двору; 1/12 частка - належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що разом складає частку - 3/12 (1/6+1/12).

Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцями не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно, нотаріус відмовила ОСОБА_1 , в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, однак інформація про отримання ним свідоцтва на право особистої власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, або ж правовстановлюючий документ втрачено. Право ОСОБА_1 на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснував, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за ним права власності на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , з них: на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; на 3/12 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частин житлового будинку житлового будинку АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Великобірківська селищна рада, , адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 53, смт Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, 47740.

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.