Справа № 359/1518/25
Провадження № 2др/359/67/2025
08 грудня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області заяву представника позивача Білоус Тетяни Григорівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини,-
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини.
03 жовтня 2025 року по справі ухвалено судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
31 жовтня 2025 року відпредставника позивача адвоката Білоус Т.Г. надійшла заява провідшкодування витрат на правову допомогу, якою просив суд стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп.
Сторони у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак представник позивача подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його та позивача відсутність.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, повно та всебічно дослідивши подані учасниками справи заяви, матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно вимог ст. 89 ЦПК України, приходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспіль-ського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, яким просила: визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2016 року народження, разом з його матір`ю ОСОБА_1 , 1996 року народження; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.
03 жовтня 2025 року по справі ухвалено судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (код платника податків НОМЕР_1 ) за місцем її проживання за адресою : АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
26 вересня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Білоус Т.Г. надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу долучено копію Договору № 29 про надання правової допомоги; копію Додаткового договору №1 до договору про надання правової допомоги № 29 від 07 грудня 2024 року; Акт виконаний робіт наданих послуг від 20 січня 2025 року; копію платіжної інструкції №701265397.1 від 30 січня 2025 року; копію Акту виконаних робіт наданих послуг від 12 травня 2025 року; копію платіжної інструкції № 756929555.1 від 27 травня 2025 року; копію Акту виконаних робіт наданих послуг від 04 липня 2025 року; копію платіжної інструкції №775009540.1 від 04 липня 2025 року; копії Акту виконаних робіт наданих послуг від 25 вересня 2025 року; копію платіжної інструкції №16282404.1 від 26 вересня 2025 року.
Згідно Додаткового договору №1 до договору про надання правничої допомоги № 29 від 04 грудня 2024 року позивачу надано наступні послуги : сторони за цим Додатковим договором домовилися, що розмір гонорару за надання правової допомоги Клієнту, становить: за складання: позову, зустрічного позову, відзиву на позовну заяву - 5 000 грн. 00 коп.; одне судове засідання - 4 000 грн. 00 коп.; уразі зняття справи з розгляду, відкладення справи, або вчинення іншої процесуальної дії, в наслідок якої не відбудеться судове засідання, не звини адвоката, клієнт сплачує 50% від гонорару Адвоката, за одне судове засідання; адвокатський запит - 1 000 грн. 00 коп.; клієнтом додатково оплачуються: заяви, клопотання, в ході розгляду справи в суді, та інші здійснені адвокатом дії, розмір гонорару визначається адвокатом самостійно та виставляються в актах виконаних робіт, в залежності від складності; клієнт додатково оплачує витрати адвоката на копіювання додатків, поштові втрати, та види додаткових послуг.
Чинним ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші окрім судового збору судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правни-чої допомоги.
Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Питання стягнення судових витрат неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду, у зв`язку з чим судом була напрацьована численна судова практика.
Зокрема Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2022 року у справі №128/1326/18 зробив наступні висновки, зазначивши:
«У частині 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуван-ням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися».
Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-п /провадження № 14-382цс191, в якому було звернуто увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведен-ня їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
В постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 касаційний суд зробив наступні висновки: «Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правничу допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановленні процесуальним законодавством.
Зважаючи на правові висновки Верховного Суду судом враховано що, витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише мають бути сплачені.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться й витрати на правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з урахування принципу співмірності, передбаченого у даному випадку ч.4 ст.137 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, за яким слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги задоволено, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 12 000 грн. 00 коп.
На підставі наведеного та керуючись вимогами ст. 10-12, 76-81, 133, 134, 140, 141, 223, 246, 258- 259, 264, 265, 268,270, 353, 354 ЦПК України, суд -
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч ) гривень 00 (нуль) копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 08 грудня 2025 року.

Суддя Яковлєва Л.В.