Справа № 309/3654/25
Провадження № 2-о/309/227/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що:

-з 1 серпня 2015 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-шлюб між ними є лише формальним; подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе у зв`язку припиненням сімейних стосунків та взаємних почуттів;

-упродовж останнього період вони фактично припинили шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання; їхні погляди на життя, сімейні обов`язки та виховання дитини розійшлися, взаємні почуття втрачено;

-подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, що підтверджується фактичним проживанням кожного з них за іншою адресою та відсутністю спільного побуту;

-з метою захисту прав та інтересів дитини вони уклали нотаріально посвідчений договір подружжя, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини;

-права та законні інтереси їх дитини залишаються для них пріоритетом; вони підтверджують, що укладений договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини відповідає її віку, стану здоров`я та найкращим інтересам, а також передбачає належні умови для виховання, навчання та розвитку; вони зобов`язуються не чинити перешкод у спілкуванні дитини з кожним із батьків та забезпечувати виконання досягнутих домовленостей, згідно укладеного нотаріального договору між ними /батьками/ щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини;

-вони переконані, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також інтересам їх сина, що має істотне значення, спору стосовно розподілу майна наразі немає,

звернулися до суду з заявою та просили: шлюб, укладений між ними 1 серпня 2015 року, за актовим записом №15 розірвати, після розірвання шлюбу заявниці ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Заявники в судове засідання не з`явилися, у прохальній частині заяви /а.с.1-3/ просили здійснювати розгляд справи в їх відсутність.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність заявників, без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Як визначено статтею 24 СК України: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній /стаття 55 СК України/.

Згідно із положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу - визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснено що, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей /ст.109 СК України/, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно із ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Як убачається з матеріалів справи, з 1 серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають одного спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільне життя між заявниками не склалося, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб.

Відповідно до статті 105 СК України: шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Як убачається з матеріалів справи, 27 вересня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між батьками про реалізацію батьківських прав та обов`язків, посвідчений державним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарем С.І., зареєстрований в реєстрі №7431, предметом цього договору є визначення місця проживання та виховання спільного неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України: у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що рішення заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розлучення є виваженим та свідомим, причини, з яких подружжя наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими та відповідає їх дійсній волі, не зачіпає та не порушує їх особисті і майнові права та права дитини, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, останній час подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, досягли спільної згоди щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 2, 4, 10, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263- 265, 268, 273, 293 - 294, 354-355 ЦПК України, ст. 24, 55-56, 105, 109-110, 112-113 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 / та ОСОБА_2 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 /, про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Розірвати зареєстрований 1 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області Україна, по актовому запису №15, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після реєстрації розірвання шлюбу заявниці ОСОБА_2 залишити прізвище - « ОСОБА_4 ».

Повне судове рішення складено 25 листопада 2025 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.