Справа № 183/9479/25
№ 2/183/5783/25

У Х В А Л А
08 грудня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області
Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ ДАР ПОПАСНЕ» про стягнення боргу за договором позики,-
Представник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко Олег Андрійович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ ДАР ПОПАСНЕ», у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача несплачену суму боргу за Договором позики від 23 грудня 2023 року у розмірі 520506 грн; а також суму штрафу в розмірі 3076190,46 грн ти витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою від 22 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позову вимогам ст.177 ЦПК України, з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви та приведення позову у відповідність з зазначеними вимогами законодавства, а саме десять днів з дня отримання копії даної ухвали - шляхом подання доказів оплати судового збору.
Копія ухвали суду від 22 вересня 2025 року неодноразово направлялася позивачу на вказану представником у позові адресу. Відповідні конверти з копією ухвали повернуті на адресу суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Крім того, копія ухвали направлена представнику позивача до електронного кабінету у ЄСІСТ та отримана ним.
Перевіркою оплати судового збору також встановлено, що відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України та журналу судового збору зарахована у іншій справі, а саме у цивільній справі №183/984/25 за позовом ОСОБА_1 , а тому суд не приймає дану квитанцію як доказ сплати судового збору по даній справі, оскільки судовий збір сплачений у іншій справі.
Станом на 08 грудня 2025 року позивачем не усунуті недоліки позовної заяви.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.
Сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003року).
Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Відповідно до п. 8,9 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Враховуючи що позивачем на виконання ухвали суду від 10 червня 2025 року у встановлений судом строк не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 260 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ ДАР ПОПАСНЕ» про стягнення боргу за договором позики залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 08 грудня 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко