Справа №522/9876/25-Е
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

01 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 06.05.2025 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просила не вживати заходів щодо примирення, оскільки такі суперечитимуть моральним засадам суспільства, розірвати укладений 07.08.2012 року між сторонами шлюб та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову вказала, що перебуває у зареєстрованому 07.08.2012 року з відповідачем шлюбі, від якого дітей не мають. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього року сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. Відповідач постійно пред`являє необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно її ганьбить, ображає і принижує честь і гідність. На протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають при спільному проживанні, а також не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та сумісне проживання фактично припинене, та за глибоким переконанням вона, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, в зв`язку з чим вона перебуває в стані постійного стресу. У неї порушився сон і погіршилася працездатність. При цьому Відповідач не бере матеріальної участі в житті сім`ї і весь тягар забезпечення сім`ї лежить на її плечах. Спільне господарство не ведеться з листопада 2024 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2024 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між подружжям. Збереження сім`ї неможливо, спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідач вже створив нову сім`ю, примирення між ними неможливе. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з Відповідачем є безрезультатним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2025 року цивільну справу передано до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду за підсудністю.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року головуючим у справі визначена суддя Ус О.В.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

21.07.2025 року, 15.09.2025 року відповідачем подано клопотання про зупинення розгляду справи з огляду на його перебування на військовій службі.

05.09.2025 року представником позивачки подано додаткові пояснення, у яких вказав, що подання відповідачем клопотання про зупинення провадження є, на думку позивачки, зловживанням процесуальними правами, оскільки сам факт перебування відповідача на військовій службі не є достатньою підставою для застосування норм п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки доказів безпосередньої участі у бойових діях відповідачем не надано, а позивачці достеменно відомо, що відповідач участі у бойових діях не приймає та постійно знаходиться у м. Одесі, працює на штабній посаді та кожної ночі знаходиться вдома. Крім того, відповідач має можливість надати пояснення, відзив або інші документи щодо справи. Просив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено, судове засідання відкладено.

15.10.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі (повторне), з огляду на перебування його на військовій службі.

В судове засідання сторони не з`явилися, про причини не явки суд не повідомляли. Представником позивачки подано заяву про проведення розгляду справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. Стаття 251 ЦПК України встановлює обов`язок для суду зупиняти провадження у справі на відміну від статті 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом положення містяться також у пункті 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та у пункті 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 року у справі №754/947/22.

Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначила, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на таке. Системне тлумачення пункту 2 частини першої статті 251 та статті 254 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що підставами для поновлення зупиненого на підставі цієї процесуальної норми права провадження у справі можуть бути: припинення, у тому числі призупинення, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань під час дії воєнного стану в Україні; припинення воєнного стану в Україні, навіть якщо відповідні особи продовжують військову службу у певній військовій частині, якщо тільки ця військова частина не залишається переведеною на воєнний стан через запровадження / збереження цього стану для певної території України або не залучена до проведення антитерористичної операції.

Відповідачем ОСОБА_2 надано суду довідку №417/4770 від 07.10.2025 року видану ВЧ НОМЕР_1 , за якою перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 з 13.13.2024 року та виконує бойові завдання у складі частини; довідку №4820/11512 від 11.08.2025 р., за якою в період з 05.06.2024 по 06.06.2024, з 11.06.2024 по 15.06.2024, з 19.06.2024 по 23.06.2024, з 01.07.2024 по 05.07.2024, з 08.07.2024 по 12.07.2024, з 19.07.2024 по 23.07.2024, з 28.07.2024 по 31.07.2024, з 17.08.2024 по 26.08.2024 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в районі Гродівської селищної ради, Очеретинської селищної громади, Новогродівської міської громади Покровського району Донецької області; довідку №1035/15/923 від 03.09.2025 р. видану ВЧ НОМЕР_2 , за якою ОСОБА_2 в період з 24.08.2022 по 28.11.2020, з 30.12.2022 по 02.03.2023 р. бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій області.

Оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 наразі перебуває у складі Збройних Сил України, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , та з огляду на положення ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 на службі у складі Збройних Сил України.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 01.12.2025 року.

Керуючись ст. 253, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до припинення перебування ОСОБА_2 на службі у складі Збройних Сил України.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус