Справа № 279/6579/25
У Х В А Л А

03 грудня 2025 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю"Споживчий центр" про захист прав споживачів по справі №279/6579/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю"Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 06.11.2025 року відкрито провадження по даній справі.

На адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 за первісним позовом надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю"Споживчий центр" про захист прав споживачів, згідно якого зазначено, що відповідач по справі ОСОБА_1 не погоджується із позовними вимогами ТОВ"Споживчий центр" з наступних підстав, а саме: доказів, що його підписував відповідач, немає, не надано доказів, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, тобто взагалі відсутні будь-які докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_3 на отримання кредитних коштів в сумі 12000 грн. в онлайн-режимі на підставі заявки-анкети. Відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачем кредитних коштів або інших зобов`язальних правовідносин. Позивачем не було виявлено волевиявлення на укладання кредитного договору з ТОВ "Споживчий центр" на отримання від ТОВ будь-яких фінансових послуг, та не мало місце наміру отримати кредитні кошти, а відтак, ні кредитні, ні будь-які інші договори з ТОВ ОСОБА_1 не підписував та не отримував кредитних коштів. Немає жодних доказів того, що ОСОБА_1 взагалі звертався до ТОВ "Споживчий центр" створював особистий кабінет, мав волевиявлення вступити у кредитні правовідносити. Що стосується перерахування кредитних коштів позичальнику, то фінансова установа повинна мати беззаперечні належні докази руху коштів у безготівковому порядку з усіма належними реквізитами для ідентифікації платника, одержувача та призначення платежу. Однак таких доказів до суду - не надано.

У позивача станом на 04.05.2025 року жодних рахунків у АТ "Райффайзен Банк Аваль" не було. У паспорті споживчого кредиту зазначений фінансовий номер , на який надсилався такий унікальний одноразовий код, але даний номер не належить позивачеві і ніколи не належав. Стороною фактично не підписано такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Спірний кредитний договір від 04.05.2025 року позивачем не підписувався та не укладався, тобто є неукладеним.

З посиланням на викладене, просить суд прийняти зустрічну позовну заяву в якій просив визнати кредитний договір №03.05.24-100000938 від 04.05.2025 року між ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 неукладеним.

Вирішуючи заявлене представником відповідача клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом, суд, вивчивши первісний та зустрічний позови, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За ч.3 ст.193 ЦПК вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Суд наголошує, що прийняття зустрічного позову дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Однак, вирішуючи питання про прийняття до розгляду зустрічного позову, слід виходити з такого.

У своїх постановах від 27.01.2021 у справі №908/1688/20, у постанові Великої Палати від 13.03.2019 №916/3245/17 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

У п.21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що зважаючи на положення частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду враховує, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Незважаючи на те, що, обидва позови стосуються одних і тих же сторін, вивчення змісту первісного та зустрічного позову свідчить про те, що фактично вони обґрунтовані різними підставами, до позовних заяв додані різні докази, предмет доказування є різним.

Суд звертає увагу, що задоволення зустрічного позову в даному випадку не доводить відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, який за наявності визначених законом підстав, також може бути задоволеним. Так само і відмова в задоволенні одного з позовів не свідчитиме про наявність підстав для автоматичного задоволення іншого позову. Ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тому ризик ухвалення суперечливих або взаємовиключних рішень в даному випадку відсутній.

Отже суд доходить висновку, що в даному випадку об`єднання вимог за первісним та зустрічним позовами може ускладнити розгляд справи.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову.

В свою чергу повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє позивача за зустрічним позовом подати позов на загальних підставах.

При цьому суд роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості у разі наявності спору звернутись до суду в загальному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.49, 193, 194, 197,199,258,260-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю"Споживчий центр" про захист прав споживачів відмовити.

Зустрічну позовну заяву повернути відповідачу.

Роз`яснити, що відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає зверненню до суду із зазначеним позовом у загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 15-денний строк, який обчислюється з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя