РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

місто Чернігів

Справа №751/848/25

Провадження №2/751/746/25

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі:

головуючого-судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання- Барбаш М.В.

учасники справи:

позивач - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»

представник позивача- Мишевська Наталія Миколаївна

відповідач ОСОБА_1

розглянувши, у порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року, що становить 63 424,80 гривень 80копійок та судовий збір.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що18.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено договір № 466318-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №466318-КС-003 про надання кредиту не виконала, лише частково сплатила кошти на загальну суму 4170 гривень, у зв`язку з чим, станом на 06.01.2025 року, у боржника утворилась заборгованість у розмірі 63 424 грн 80 коп, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 16 000 гривень, суми прострочених платежів по процентам 46 430 гривень 30 коп, суми прострочених платежів за комісією 994 гривень 50 копійок.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 28.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Вказаною ухвалою судді за клопотанням позивача витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідне рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у виді іншого письмового доказу про підтвердження або спростування факту випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ); виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 18.10.2023 року по 03.04.2024 року, а також судом витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про зміну прізвища ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію актового запису про реєстрацію шлюбу або розірвання шлюбу, з 18.10.2023 року.

14.03.2025 року з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла копія актового запису про шлюб №738 від 08.07.2022 року, відповідного до якого ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

02.04.2025 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на підставі п.2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

04.04.2025 року на виконання ухвали судді від 28.02.2025 року з АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація № 20.1.0.0.0/7-250318/107783-БТ.

Ухвалами суду від 04.06.2025 року та 08.07.2025 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідача.

24.09.2025 року ухвалою суду відкладено розгляд справи, у зв`язку з відсутністю додатку у наданій АТ КБ «ПриватБанк» інформації на виконання ухвали суду від 28.02.2025 року.

16.10.2025 року на виконання ухвали суду від 24.09.2025 року надійшла інформація №20.1.0.0.0/7-251007/56717-БТ.

У судове засідання 18.11.2025 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача.

Відповідач у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, неодноразово перед засіданням надсилала заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що немає можливості прибути в судове засідання, відзив на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

18.10.2023 року між ОСОБА_2 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладений Договір №466318-КС-003 про надання кредиту, відповідно до якого позичальник прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі. Відповідно до умов договору Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів, строком на 24 тижні, термін дії Договору до 03.04.2024 року. Стандартна процентна ставка фіксована у розмірі 2,00 в день. Комісія за надання кредиту 2400 гривень незмінна протягом всього строку договору.

Договір № 466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року, Паспорт споживчого кредиту від 18.10.2023 року, анкета-клієнта, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору №466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року, підписані відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором UA-5612, UA-2877. Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Відповідно до довідки ТОВ «Платежі онлайн» через платіжний сервіс «Platon» 28.10.2023року о 13:28:44 на номер платіжної картки НОМЕР_3 перераховано ОСОБА_2 кошти згідно до кредитного договору №466318-КС-003 від 18.10.2023 року у розмірі 16 000 гривень (а.с.37).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості за Договором №466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року, заборгованість ОСОБА_2 станом на 06.01.2025 року складає 63 424 гривні 80 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 16 000 гривень; заборгованість по відсотках 46 430 гривень 30 копійок, заборгованість по комісії 994 гривні (а.с. 13-15,16).

Розрахунок заборгованості підтверджує факт сплати відповідачем 04.11.2023 року заборгованості за відсотками у розмірі 2 764 гривень 50 копійок та заборгованості за комісією 705 гривень 50 копійок. 24.11.2023 року відповідачем з метою зменшення заборгованості по комісії сплачено суму у розмірі 700 гривень.

Надана на виконання ухвали від 24.09.2025 року інформація АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує факт випуску картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , а також факт зарахування 18.10.2023 року переказу на суму 16 000 гривень.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті в мережі Інтернет https://my.tpozyka.com та підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується із статтями 626, 627 ЦК України та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13.07.2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач, уклавши кредитний договір № 466318-КС-003 від 18.10.2023 року, погодилася сплатити комісію. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у самому кредитному договорі, який укладається у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та який підписується за допомогою одноразових ідентифікаторів.

Відповідачу було відомо про його обов`язок по сплаті процентів та комісії за надання кредиту за кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений договорі та графіку платежів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та сплати комісії за надання кредиту, тому з нього підлягає стягнення заборгованість за Договором №454373-КС-0466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року у розмірі 63 424 гривень 80 копійок.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №466318-КС-003 про надання кредиту від 18.10.2023 року у розмірі 63 424 гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, оф.411, м. Київ, 01133, )

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя С. М. Ченцова