ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/2063/23

Головуючий у першій інстанції Демченко Л.М.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/131/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , Бобровицька міська рада Чернігівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Приватне підприємство «Агропрогрес»,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Розмовенко Оксани Геннадіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року (місце ухвалення м. Бобровиця) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та видалення земельної ділянки з Державного земельного кадастру,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Бобровицької міської ради Чернігівської області, в якому просив:

- визнати недійсним рішення Бобровицької міської ради від 25.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та передачу їх у власність» в частині передачі ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:1556 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Свидовецької сільської ради;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на неї;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області видалити з Державного земельного кадастру земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:1556.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.10.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Розмовенко О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.10.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області від 25.06.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та передачу їх у власність» № 473-9/VІІІ в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки кадастровий номер :05:000:1556 площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Свидовецького старостинського округу Бобровицької міської ради Ніжинського (раніше Бобровицького) району Чернігівської області; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :05:000:1556 площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Свидовецького старостинського округу Бобровицької міської ради Ніжинського (раніше Бобровицького) району Чернігівської області. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат у загальній сумі 24294 грн 40 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

28.07.2025 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Розмовенко О.Г. звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30000 грн. В обґрунтування посилалася на те, що суд не вирішив питання в частині розподілу витрат на правову допомогу адвоката, які ОСОБА_1 поніс при розгляді справи судом першої інстанції.

У запереченнях на заяву представник Бобровицької міської ради Чернігівської області Ющенко О.Ф. зважаючи на неподання стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, відсутність визначення в договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, відсутність акту приймання-передачі послуг за договором, вважає суму у 30000 грн 00 коп. неспівмірною та непропорційною заявленим немайновим вимогам. У запереченнях вказано, що договір укладено після призначення справи до судового розгляду по суті, тобто після того як судом з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат, відповідно до ст. 197 ЦПК України, заяв чи клопотань стосовно зміни розміру судових витрат в тому числі на правничу допомогу ні представником позивача, ні позивачем заявлено не було під час розгляду справи. Крім того, заявник зазначає, що адвокат не здійснював підготовку позовної заяви та її подачу до суду, а також, здійснювалась невелика кількість підготовки процесуальних документів. Даний спір за жодними ознаками не може бути визнаний складним, всі процесуальні документи та докази були подані позивачем до вступу адвоката в справу та об`єктивно не вимагали вжиття будь-яких додаткових зусиль для з`ясування обставин фактичної дійсності та вивчення змісту належних норм права, а також кількістю підготовлених процесуальних документів адвокатом та кількістю судових засідань, в яких він брав участь, зважаючи на наявність у адвоката повно вищої юридичної освіти, стаж роботи в галузі права, у зв`язку із чим його дії пов`язані з представництвом інтересів не вимагали значного обсягу юридичної і технічно, тому вважає, що винагорода адвоката зазначена в сумі 30000 грн 00 коп. є неспівмірною.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі потягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 зазначено, що згідно із ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

У позовній заяві ОСОБА_1 визначено орієнтовну суму витрат, яка складається з судового збору. Витрати на правничу допомогу позивачем не передбачались.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається, судом було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги за розгляд справи лише у суді апеляційної інстанції.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до копії договору про надання правничої допомоги від 09.05.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Розмовенко О.Г., адвокат надає правничу допомогу із захистом та представленням інтересів клієнта в суді першої інстанції, з правами, передбаченими процесуальним законодавством у справі № 729/2063/23; оплата гонорару здійснюється на підставі досягнутої домовленості між сторонами, гонорар адвоката визначається у фіксованому розмірі та складає 30000 грн 00 коп., які сплачуються у день підписання договору і до початку судового засідання (а.с. 184 т. 1).

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом вбачається, що останнім здійснено вивчення наявних документів, наданих клієнтом; надання консультації по справі; вивчення документів, долучених до матеріалів справи; узгодження правової позиції; здійснення підготовки до розгляду справи; складення процесуальних документів; представлення інтересів клієнта в суді першої інстанції незалежно від кількості та часу судових засідань; інша професійна правнича допомога, пов`язана зі справою, включаючи підготовку інших процесуальних документів, пов`язаних із справою у випадку такої необхідності (а.с. 186 т. 1).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 09.05.2024 ОСОБА_1 сплатив вартість правничої допомоги у сумі 30000 грн 00 коп. (а.с. 185 т. 1).

Встановлено, що у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі представник ОСОБА_1 адвокат Розмовенко О.Г. просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанцій, посилаючись докази понесення цих витрат документально підтверджені та містяться в матеріалах справи (а.с. 184, 185, 186, 187 т. 1).

Вимога про стягнення таких витрат з Бобровицької міської ради Чернігівської області стороною позивача не заявлялась.

Також до вказаної заяви долучено докази відправлення такої заяви Бобровицькій міській раді Чернігівської області, Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області та ПП «Агропрогрес».

23.05.2024 у судовому засіданні у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Розмовенко О.Г. надала суду описані зазначені вище про надання правничої допомоги клієнту від 09.05.2024 (а.с. 184 т. 1), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 09.05.2024 про сплату 30 000,00 грн (а.с. 185 т. 1), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 186 т. 1), які були приєднані судом до матеріалів справи та вручені представнику Бобровицької міської ради Чернігівської області Ющенко О.Ф. під підпис та при дослідженні документів судом вони були оголошені як докази.

Доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 та/або її представнику адвокату Фурсію С.О., а також направлення чи вручення доказів понесення таких витрат, під час розгляду справи у суді першої інстанції суду надано не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно з ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21.09.2022 у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме не направлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про не співмірність розміру таких витрат, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 25.02.2021 у справі № 906/977/19, від 01.09.2022 у справі № 759/13013/14-ц, від 16.01.2023 у справі № 640/23065/14 тощо.

Оскільки в суді першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні його представник адвокат Розмовенко О.Г., в порушення ст. 183 ЦПК України, не направили і не вручили відповідачу ОСОБА_2 та/або її представнику адвокату Фурсію С.О. клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та вказані вище докази їх понесення, а суд першої інстанції не вирішив питання про залишення у зв`язку з наведеним такого клопотання без розгляду, то на стадії апеляційного перегляду справи суд позбавлений можливості вирішити це питання.

Також, зважаючи на те, що ні ОСОБА_2 , ні її представник адвокат Фурсій С.О. описані вище докази понесення витрат на правову допомогу позивачем і клопотання про їх відшкодування не отримали, проте ОСОБА_1 просить їх стягнути саме з ОСОБА_2 , разом з тим остання була позбавлена своїх процесуальних прав, оскільки була відсутня можливість висловити свою думку щодо заявлених витрат, тому підстави для стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 за розгляд справи у суді першої інстанції відсутні.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 141, 270, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Розмовенко Оксани Геннадіївни у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2024 року (місце ухвалення м. Бобровиця) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та видалення земельної ділянки з Державного земельного кадастру, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.12.2025.

Головуючий Судді :