Справа № 386/922/25
Провадження № 2/386/295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року селище Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю. О. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

встановив:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»» через систему «Електронний суд» з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.08.2014року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200095187 щодо кредитування. Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 14750 грн., з встановленим строком користування з 27.08.2014 р. по 26.08.2017 р, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором, на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Додатком до вказаного Договору 1 зазначено розмір заборгованості за кредитним договором. Станом на 21.05.2025 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 45321,56 грн., з яких:14628,15 грн. - заборгованість за кредитом; 30693,41 грн. - заборгованість за відсотками.. Крім того, у зв`язку із несвоєчасним погашенням в порядку ст.625 ЦК України відповідачу нараховані інфляційні в розмірі 21 331,07 грн. та три відсотки річних в розмірі 4 082,67 грн. Просять поновити строк позовної давності для подання позову до відповідача, у зв`язку із розглядом у господарському суді справи №910/11298/16 про визнання недійсним договору факторингу №1 від 20.05.2016, введенням обмежень карантинного характеру та продовженням дії воєнного стану в Україні, стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 200095187 від 27.08.2014 року в розмірі 70 735, 30 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 26.05.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Філатов 12.06.2025 скерував до суду заяву про застосування строку позовної давності вказавши , що 27.08.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено було укладено договір у формі заяви (оферти) №200095187 про надання та використання платіжної картки МС Debit, рахунок картки: НОМЕР_1 , з кредитним лімітом в розмірі 1000 грн..27.08.3014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем підписані довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна Картка МКредитка».з довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МКредитка - сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців. Зазначає, що вказане спростовує посилання позивача в позовній заяві, що строк кредитування становить 3 роки, а саме з 27.08.2014 року по 26.08.2017 року.

Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ «Банк Михайлівський» мав право після спливу 12 місяців після отримання відповідачем 27.08.2014 року кредитної картки звернутися до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Однак, позовну заяву подано з порушенням строків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також представником відповідача було подано відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги позивача не визнають, просить відмовити у їх задоволенні. Вказав, що, позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду заяву (оферту) №20095187 від 27.08.2014 року, копію договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №7 БМ від 20.07.2020 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором підписаний диктором ТОВ «Діджи Фінанс». Однак доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідачу ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надано у користування кредитні кошти в розмірі 14 750 грн. з встановленим строком користування з 27.08.2014 року по 26.08.2017 року. В той же час, як вбачається зі змісту заяви (оферти) №20095187 підписаної 27.08.2014 року про надання та використання платіжної картки, відповідачу надавалась платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 1000 грн. При цьому позивачем не надано суду доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, видачі відповідачу кредитних коштів у вказаному розмірі, а також доказів користування відповідачем кредитними коштами.

Зазначив , що відповідачка не заперечує наявності кредитного зобов`язань перед ПАТ «Банк Михайлівський, однак всі кредитні зобов`язання перед банком нею виконані в повному обсязі, та на підтвердження чого долучив до відзиву квитанції про перерахунок коштів банку в загальній сумі 5550 грн.

Крім цього, як вбачається з довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МКредитка - сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців.

Вказане спростовує посилання позивача в позовній заяві, що строк кредитування становить 3 роки, а саме з 27.08.2014 року по 26.08.2017 року.

Крім того, представник відповідача зазначив, що ТОВ «Діджи Фінанс» пропустило строк позовної давності, а тому просив застосувати положення щодо пропуску позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Ст. 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Судом встановлено, що 27.08.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200095187 щодо кредитування. Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 14750 грн., з встановленим строком користування з 27.08.2014 р. по 26.08.2017 р, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором, на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 200095187 від 27.08.2014 року у загальному розмірі 70 735,30 грн .

Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу.

Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».

Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечує наявність заборгованості за кредитом та вказує, що кредитні зобов`язання перед Банком нею були виконані у строк з 15 січня 2016 рок у по 22 квітня 2016 року, заборгованість сплачено по кредитному договору №200095187 від 27.08.2014 на загальну суму 5500 грн. на користь кредитора - ПАТ «Банк Михайлівський», про що надані відповідні платіжні документи.

Суд звертає увагу, що в даній справі єдиним документом, де зазначений розмір наданих кредитних коштів, розмір кредитної заборгованості, є додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором підписаний диктором ТОВ «Діджи Фінанс».

Однак, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, з огляду на наступне.

Доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, розмір наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

До позовної заяви додано вищезазначений додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, проте під час розгляду справи до суду не надано ні первинних документів, ні виписки по рахунку відповідача.

За відсутності первинних документів, виписки по особовому рахунку, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості, перевірити порядок нарахування відсотків.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачкою взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Товариством не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 отримала у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у вказаному розмірі, не обгрунтований порядок нарахування відсотків. А тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю матеріально-правової вимоги, тому заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності не розглядалась.

Крім того , судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 27.08.2014 строком на 12 місяців, однак свої зобов`язання відповідач належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та процентами.

Таким чином, строк повернення кредитних коштів сплинув 28.08.2015.

Даних про те що відповідач здійснювала погашення кредиту виписка по особовому рахунку не містить.

Тобто, починаючи з 28 серпня 2015 року у банку виникло право на звернення до суду з позовом до позичальника для захисту своїх порушених прав.

Щодо наявних правовідносин, має бути застосовано трирічний строк позовної давності встановлений статтею 257 ЦК України, який закінчився 28 серпня 2018 року.

Разом з тим, позивач звернувся з позовом до суду лише 23 травня 2025 року, тобто з пропуском позовної давності, що передбачена статтею 257 ЦК України.

Враховуючи вищевказані обставини, те, що з позовом ТОВ «Діджи Фінанс», яке є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський», звернулося до суду 23 травня 2025 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

При цьому, суд вважає, що наведені позивачем в позові причини пропуску строку позовної давності, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності з урахуванням того, що ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги за кредитним договором після ПАТ «Банк Михайлівський», не навело поважних причин, які об`єктивно перешкоджали кредитору звернутись з відповідними вимогами про стягнення заборгованості в період до 28 серпня 2018 року.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 263 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 598, 599, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000, 00 грн. покласти на позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»».

Місцезнаходження позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»: вул..Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. №8, м. Київ, поштовий індекс 04112.

Місце проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гут Ю. О.