П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 379/11/24

Провадження №22-ц/824/15564/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 03 грудня 2025 року

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони:

позивач Білоцерківська окружна прокуратура Київської області

в інтересах держави в особі Київської обласної

державної адміністрації

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року, постановлену у складі судді Разгуляєвої О.В., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року до Таращанського районного суду Київської області надійшла позовна заява заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», ОСОБА_2 , в якій просив:

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером № :03:006:0018, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Білоцерківського району Київської області, шляхом визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 22 січня 2019 року №10-508/15-19сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу земельної ділянки у власність;

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду площею 2 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Білоцерківського району Київської області , шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46362520 від 08 квітня 2019 року із скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером № :03:006:0018;

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією право користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду шляхом повернення Київській обласній державній адміністрації від ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0018.

-

09 лютого 2025 року Таращанського районного суду Київської області від заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просив:

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером :03:006:0018, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Білоцерківського району Київської області, шляхом визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 22 січня 2019 року №10-508/15-19сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства площею 2 га;

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду площею 4 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Білоцерківського району Київської області, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 65452590 від 14 листопада 2022 із скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 4 га з кадастровим номером :03:006:0022;

- усунути перешкоди у здійсненні Київської обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду шляхом повернення Київській обласній державній адміністрації від ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером з кадастровим номером :03:006:0022.

10 червня 2025 року представник відповідача адвокат Потапенко С.А. звернувся до суду з клопотання про залишення позовної заяви без руху на підставі ч.4 ст. 177 ЦПК України та п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ №4292-ІХ.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області 30 червня 2025 року позовну заяву заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки та надано строку для усунення недоліків, а саме: надання суду оцінки (експертно-грошової оцінки) земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0022 площею 4 га, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви; внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (земельної ділянки з кадастровим номером: :03:006:0022, площа 4 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03) на підставі оцінки (експертно-грошової оцінки земельної ділянки) здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви (03.01.2024).

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснено позивачу, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява буде залишена без розгляду.

04 липня 2025 року від заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 30.06.2025 року про залишення позовної заяви без руху, в яких просить суд продовжити розгляд справи по суті, вважає, що застосування на даній стадії судового розгляду справи Закону № 4292-ІХ є безпідставними.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року позов заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 11 квітня 2025 року по цивільній справі № 379/11/24.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позовна заява відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України у редакції чинній станом на момент звернення до суду (26.03.2025 року), підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості, немає.

Судом першої інстанції не враховано, що станом на момент звернення до суду із вказаним позовом діяла редакція ст. 177 ЦПК України, яка визначала перелік документів, що додаються до позовної заяви. Ця норма не могла мати зворотної дії в часі в силу ст. 58 Конституції України, оскільки абзац 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок встановлення додаткових вимог до позовної заяви. Вказав, що відповідач у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель лісового фонду (входження до лісового масиву, наявність багаторічної рослинності) спірної земельної ділянки знав або, проявивши розумну обачність, міг знати про те, що купує землю, зайняту лісом.

Саме за вказаних обставин прокурор у позовній заяві вказав, що вважає кінцевого набувача спірної земельної ділянки - ОСОБА_1 недобросовісним. І саме такому правовому обґрунтуванню позовних вимог має надаватися оцінка судом, а тому висновок суду першої інстанції про добросовісність відповідача є передчасним. Звертає увагу суду, що позовні вимоги стосуються витребування земельної ділянки з незаконного володіння у недобросовісного набувача виключно на підставі ст. 387 ЦК України, а тому положення ст. 388 цього Кодексу та, відповідно положення ст. 177 ЦПК України не можуть бути застосовані.

У відзиві на апеляцій скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Потапенко С.А. посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суд першої інстанції без змін.

В судовому засіданні прокурор Лук`янчук А.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Потапенко С.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ, а тому, в силу положень ст.ст. 390, 391 ЦК України, п. 2 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 4292-ІХ, ч. 4 ст. 177 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок), здійсненої в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку земель», чинної на дату подання позовної заяви, і додати до позову вказані документи. Прокурор вказані вимоги суду не виконав, а тому вважав за доцільне позовну заяву Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки залишити без розгляду.

При цьому звернув увагу, що положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» в даному випадку пом`якшують цивільно-правову відповідальність добросовісних набувачів, яким у конкретній справі за результатами її розгляду може бути встановлено відповідача - фізичну особу, звільняючи їх від обов`язку пред`явлення окремого позову до держави чи територіальної громади у разі задоволення позову про витребування нерухомого майна та захищають такого добросовісного набувача шляхом одночасного вирішення судом при витребуванні з його володіння ( зобов`язання повернення) нерухомого майна питання щодо компенсації вартості цього майна за рахунок грошових коштів, внесених на депозитний рахунок суду. А відтак, дійшов висновку, що цей Закон має зворотну дію в часі, зокрема як у частині застосування абзацу 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України, так і положень ч. 5 ст. 390 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

09 квітня 2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року (далі - Закон України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року), яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.

Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (частина п`ята статті 390 ЦК України, в редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України, у редакції Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року).

У пункті 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду передбачений у нормі матеріального права. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

Звертаючись з позовом до суду, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач вказував про наявність підстав для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення.

Суд першої інстанції не врахував, що справа не стосується питання про зворотну дію закону в часі. За змістом пункту 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX від 12 березня 2025 року положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

В уточненій позовній заяві прокурор посилався на недобросовісність набувача спірних земельних ділянок. (том 1 а.с. а.с. 185-191).

Оскільки прокурор обґрунтовує позов недобросовісністю набувачів, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовими висновками викладеними в Постанові Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 127/8274/24.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що залишення позову без розгляду із підстав, наведених судом першої інстанції, є таким, що вчинено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, який діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації - задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року, скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна