Провадження 2-др/127/163/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

04 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мельничука Сергія Олеговича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про стягнення майнової та моральної шкоди постановлено стягнути з Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 109558 (сто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 22 копійки як різницю між завданою шкодою та фактичним відрахуванням страхової виплати; стягнути з Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Також вирішено питання про стягнення судового збору та витрат, пов`язаних із складанням експертного звіту.

Суд не вирішував питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення у справі.

Представник позивача у позові заявляв про намір подати докази щодо понесених судових витрат упродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення, тобто в порядку встановленим ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мельничук Сергій Олегович 27.11.2025 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).

Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Також, відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього кодексу).

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав: Договір про надання правової допомоги № 23/06-2025 від 23.06.2025, копію детального опису виконаних робіт, копію додаткової угоди № 1 від 25 листопада 2025 до Договору № 23/06-2025 про надання правової допомоги від 23 червня 2025, акт надання послуг від 25 листопада 2025 № 1.

Представником Позивача відповідно до Договору № 23/06-2025 про надання правової допомоги від 23.06.2025 та Додаткової угоди № 1 від 25 листопада 2025 до Договору № 23/06-2025 про надання правової допомоги від 23 червня 2025 року надано Позивачу такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи (витрачений час 1 год. - 1 000 грн. 00 коп.), консультація Клієнта (витрачений час 0,5 год. - 500 грн. 00 коп.); підготовка листа-вимоги від 15.05.2025 та особисте вручення на адресу Відповідача (витрачений час 1,5 год. - 1 500 грн. 00 коп.); підготовка адвокатського запиту на адресу Відповідача від 04.07.2025 та особисте вручення (витрачений час 1,5 год. - 1 500 грн. 00 коп.); підготовка адвокатського запиту на адресу Управління патрульної поліції у Вінницькій області від 28.08.2025 та особисте вручення (витрачений час 1,5 год. -1500 грн. 00 коп.); ознайомлення з матеріалами справи № 127/5570/25 про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення (витрачений час 1 год. - 1 000 грн. 00 коп.); розробка стратегії захисту інтересів Клієнта (витрачений час 1 год. - 1 000 грн. 00 коп.); написання та подання до суду Позовної заяви, та інших процесуальних документів (витрачений час 3 год. - 3 000 грн. 00 коп.); представлення інтересів Клієнта у судових засіданнях (виїзд до суду): 09.10.2025, 14.11.2025, 21.11.2025 (Витрачений час 3 год 00 хв. - 3 000 грн. 00 коп.). Загальна вартість наданих послуг (гонорар), відповідно до Додаткової угоди № 1 від 25 листопада 2025 до Договору № 23/06-2025 становить 14000 грн. 00 коп.

Однак, визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України суд зважає, що справа є незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, зважає й на обсяг зібраних й поданих доказів, а також на час, витрачений адвокатом на надання послуг.

Так, тривалість судового засідання 09.10.2025 складала 20 хвилин; 14.11.2025 47 хвилин; судове засідання 21.11.2025 відкладено у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. Тобто, витрачений час у судових засіданнях адвокатом складає 67 хвилин, без врахування витраченого часу на прибуття до суду.

Крім цього, витрачений час 4,5 годин на підготовку запитів та особисте їх вручення суд вважає завищеним, так як і завищеним суд вважає 5,5 годин часу, витрачених на ознайомлення з матеріалами справи, консультацію клієнта, розробку стратегії захисту та написання позову.

З огляду на викладене, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 8000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Керуючись ст. 136, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мельничука Сергія Олеговича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія», , адреса місця знаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 29.

Суддя В. В. Горбатюк