Провадження № 2/161/3961/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» 130330.89 гривень та судові витрати по справі.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 73).

27 листопада 2025 року представником відповідачем було подано до суду заяву про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої зазначено про те, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.11.2024 відкрито провадження у справі № 903/844/24 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича; заборонено боржнику ОСОБА_1 вчиняти заходи, спрямовані на відчуження майна.

Після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і до закриття провадження у справі жодних заяв від ТзОВ «Фінансова компанія «Кредитсервіс» з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 на адресу господарського суду, так і на адресу керуючого реструктуризацією боргів боржника не надходило.

Ухвалою суду від 11.03.2025 затверджено план реструктуризації боргів Боржника ОСОБА_1 .

Відтак, з дня затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника вимоги, включені до такого плану, можуть бути задоволені лише у порядку та у спосіб, визначені в плані реструктуризації планів боргів боржника. Відтак, строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника фізичної особи ОСОБА_1 настав ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, строк на подання кредиторських заяв до боржника в межах, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства сплив 20.12.2024 року, проте в межах провадження у справі про визнання відповідача неплатоспроможним позивач не скористався своїм правом та не пред`явив свої вимоги до відповідача в Господарського суду у місячний строк з 20.11.2024 року до 20.12.2024 року включно.

Оскільки позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення кредитної заборгованості після затвердження та виконання плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , звернення стосовно Відповідача пред`явлення та розгляд такої вимоги могли відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, а тому справа за позовом ТзОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та у зв`язку з пропущенням строків подання вимог кредиторів.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від будь-кого з них на адресу суду не надходили.

Суд вважає, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає вирішенню питання про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою про закриття провадження у справі та додатками до неї, суд вважає необхідним закрити провадження у цивільній справі.

Згідно з ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За п. 8 ч. 1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство), суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року. З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За змістом ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України.

Висновок про те, що розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, віднесено до територіальної юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наведено також у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 910/9535/18 та від 21.11.2019 у справі № 925/1205/15.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.11.2024 відкрито провадження у справі № 903/844/24 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича; заборонено боржнику ОСОБА_1 вчиняти заходи, спрямовані на відчуження майна. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29 квітня 2025 року по справі № 903/844/24 суд ухвалив: затвердити звіт боржника фізичної особи ОСОБА_1 про виконання плану реструктуризації боргів; припинити процедуру реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 ; припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою Господарського суду Волинської області 18.11.2024; закрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; звільнити боржника фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів.

Виходячи з вищевказаної ухвали відповідач ОСОБА_1 звільнений від інших всіх боргів, які не були заявлені в рамках процедури банкрутства фізичної особи.

Положеннями статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі по тексту - Кодекс) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 Кодексу з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 134 Кодексу господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.

Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Кодексу з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: 1) пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом; 2) арешт майна боржника та інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про неплатоспроможність, а попередньо накладені арешти та обмеження можуть бути зняті на підставі ухвали господарського суду; 3) припиняється нарахування штрафів та інших фінансових санкцій, а також відсотків за зобов`язаннями боржника; 4) здійснення корпоративних прав боржника та реалізація майнових прав відбуваються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом; 5) вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; 6) строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав; 7) будь-яке відчуження та розпорядження майном боржника здійснюються виключно в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст.255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, яка існувала до постановлення Господарським судом Волинської області ухвали 29 квітня 2025 року у справі № 903/844/25, якою ОСОБА_1 звільнено від боргів, а вимоги кредиторів вважаються погашеними. Водночас, позивачем не заявлено вимог, визначених ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить висновку, що провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає закриттю, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже з такими вимогами позивач повинен був звертатися у межах справи про банкрутство відповідача. Розгляд вимог позивача як кредитора до відповідача як боржника поза межами справи про банкрутство неможливий, оскільки визнання судом вимог кредитора потягне за собою наділення кредитора певним обсягом прав, які могли бути реалізовані виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

Крім того, суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 353 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Довжик Н.М. про закриття провадження у справі, - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02 грудня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова