Справа № 642/7867/24
Провадження № 2/314/953/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.10.2025 року м.Вільнянськ

Справа № 642/7867/24;

провадження № 2/314/953/2025;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики у розмірі 30 000 доларів США, та судові витрати по справі.

В обгрунтування позову вказує, що 06.04.2021 року між сторонами було укладено договір позики посвідчений підписами сторін. Відповідно до умов вказаного договору позивач передав, а відповідач отримав в позику кошти в сумі 30000 тис. доларів США, що на день передачі відповідно до офіційного курсу НБУ долара США до Української гривні становить на день надання позики 838 170 грн. 00 коп. а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк до 06 квітня 2023 року. У разі прострочення виконання зобов`язання відповідач (позичальник) зобов`язувався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ нараховану на суму за кожен день прострочення до повного повернення боргу.

Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув позивачу в обумовлений сторонами в договорі строк суми позики та відсотків за користування нею з підстав чого позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики, відсотки за користування коштами, пеню та судові витрати зі сплати судового збору.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконав.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передав відповідачу, який виступає позичальником.

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 30000,00 доларів США позивач підтвердив договором позики, які сторони підписали власноруч. Оригінал договору позики знаходиться у позивача на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують та просить розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2025 цивільна справа № 642/7867/24 направлена за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрито загальне позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

02.04.2025 закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд

встановив

06.04.2021 року між сторонами було укладено договір позики посвідчений підписами сторін. Відповідно до умов вказаного договору позивач передав, а відповідач отримав в позику кошти в сумі 30000 тис. доларів США, що на день передачі відповідно до офіційного курсу НБУ долара США до Української гривні становить на день надання позики 838 170 грн. 00 коп. а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк до 06 квітня 2023 року. У разі прострочення виконання зобов`язання відповідач (позичальник) зобов`язувався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ нараховану на суму за кожен день прострочення до повного повернення боргу.

Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договоом позики та не повернув позивачу в обумовлений сторонами в договорі строк суми позики та відсотків за користування нею з підстав чого позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики, відсотки за користування коштами, пеню та судові витрати зі сплати судового збору.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконав.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передав відповідачу, який виступає позичальником.

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 30000,00 доларів США позивач підтвердив договором позики, які сторони підписали власноруч. Оригінал договору позики знаходиться у позивача на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що 06.04.2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 30000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 06.04.2023 року. Факт отримання відповідачем у борг вказаної суми грошових коштів підтверджується тим, що у позивача наявний оригінал договору позики від 06.04.2021 року.

Доказів того, що відповідач повернув вказаний борг матеріали справи не містять, а наявність у позивача оригіналу вказаного договору позики свідчить про невиконання ОСОБА_2 свого обов`язку щодо повернення суми боргу у повному обсязі.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача згідно приписів ст.625 ЦК України 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання заявлені за період з 07.04.2022 року по 11.12.2024 рік, тобто за період дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та суми боргу із урахуванням індексу інфляції задоволенню не піддягають.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 06.04.2021 року у загальній сумі 1 248 358,00 гривень.

В решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в частині задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 549, 526, 527, 530, 554, 610, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 258-268, 274-279 ЦПК України суд,

вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики в розмірі 1 248 357 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч триста п`ятдесят сім) гривень 00 копійок.

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 12122 (дванадцять тисяч сто двадцять дві) гривні 00 копійок.

В решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду буде складено 14.11.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

14.11.2025