ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7831/25 Справа № 932/119/22 Суддя у 1-й інстанції - Потоцька С. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року у справі за позовом Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 шкоди у розмірі 1302562, 28 грн за період з 18.02.2017 по 21.12.2017 в частині непередачі майна, що належить позивачу, а саме великої рогатої худоби.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 ТОВ «Дукла» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором товариства призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1

08.07 2017 господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання рішення суду, яким зобов`язано ТОВ «Дукла» передати ПРВКВК «Украгротехсервіс» приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів. Однак за період виконання своїх повноважень ліквідатора ТОВ «Дукла» Толстих А. В. рішення суду не виконав, вищевказане майно ПРВКВК «Украгротехсервіс» не передав, що призвело до завдання позивачу шкоди на суму 1 302 562,28 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 шкоди у розмірі 1 302 562, 28 грн за період з 18.02.2017 по 21.12.2017 в частині непередачі майна, що належить позивачу, а саме великої рогатої худоби.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року у позові Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди у розмірі 1302562, 28 грн за період з 18.02.2017 по 21.12.2017 у частині непередачі майна, що належить позивачу, а саме великої рогатої худоби- відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Південне регіональне виробничо-комерційний відділ концерну «Украгротехсервіс» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 у справі № 904/10957/16 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукла» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ТОВ «Дукла» Толстих А.В. Строк ліквідаційної процедури встановлений до 20.12.2017 (т.1 а.с.17-22).

Цією постановою ліквідатора зобов`язано:

- після закінчення строку для подання кредиторських вимог, зобов`язати ліквідатора надати господарському суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів, письмовий звіт про надіслання всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами в порядку п. 5 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», скласти реєстр вимог кредиторів та подати на затвердження господарському суду реєстр вимог кредиторів в строк до 30.01.2017.

- заходи ліквідаційної процедури проводити у відповідності до вимог статей 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

- кожного першого числа наступного місяця ліквідатор повинен надати господарському суду Дніпропетровської області звіт про проведені дії в ліквідаційній процедурі з документами, які підтверджують проведення цих дій в ліквідаційній процедурі.

- подати на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс та документи, які підтверджують проведення ліквідаційної процедури за десять днів до закінчення строку ліквідаційної процедури.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.06.2007 у справі № 11-29/176-07-4002 за ПРВКВК "Украгротехсервіс" визнано право власності на корів в кількості 189 голів з наступним вилученням з ТОВ «Дукла» та переданням ПРВКВК "Украгротехсервіс".

Решетилівським ВДВС ГТУЮ у Полтавській області вищезазначене рішення було виконано частково, зокрема вилучено у ТОВ «Дукла» 113 голів великої рогатої худоби, а 76 голів залишились на зберіганні у ТОВ "ДУКЛА". Ця обставина встановлена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 у справі № 916/1674/15 та постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2017 у справі № 916/1674/15.

Відповідно до наказу від 03.02.2017 № 6 ТОВ «Дукла», який підписаний відповідачем, проведена інвентаризація активів ТОВ «Дукла» станом на 23.01.2017 на балансі ТОВ «Дукла» перебуває 665 голів худоби. У сел. Пащенки перебуває 38 корів, які підлягають передачі від ТОВ «Дукла» до ПРВКВК «Украгротехсервіс» (т. 1 а.с.41-43).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 у справі № 916/1674/15 зобов`язано ТОВ «Дукла» " передати ПРВКВК «Украгротехсервіс» приплід корів у кількості 811 голів, та молоко в кількості 3 385 200 літрів (а.с.29-37). Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 у справі № 916/1674/15 залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 23.08.2017 (т.1 а.с. 23-28).

У рішенні від 14.07.2015 у справі № 916/1674/15 встановлено, що ПРВКВК «Украгротехсервіс» на праві власності належить приплід корів, який перебуває у ТОВ «Дукла», у кількості 811 корів та молоко в кількості 3 385 200 літрів. Приплід у кількості 811 корів отриманий від поголів`я великої рогатої худоби у кількості 76 корів, яке також належить ПРВКВК «Украгротехсервіс», та яке залишалось у користуванні ТОВ «Дукла» (а.с. 29-37).

На виконання рішення у справі № 916/1674/15 господарським судом Дніпропетровської області видано наказ від 08.09.2017 (т.1 а.с.38).

Листом від 21.02.2018 № 12/365 ОСОБА_1 повідомив ПРВКВК «Украгротехсервіс», що 20.12.2017 сплинув строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора, подано клопотання до господарського суду про продовження строку ліквідаційної процедури, повідомлено про те, що питання окреслені в листі від 26.12.2017 № б/н будуть розглянуті в межах повноважень ліквідатора ТОВ «Дукла» після розгляду господарським судом питання про продовження строку ліквідаційної процедури ТОВ «Дукла» та повноважень ліквідатора банкрута. Доведене до відома, що ліквідатором ТОВ «Дукла» вживаються всі необхідні заходи для збереження майна банкрута, зокрема збереження в належному стані великої рогатої худоби (т.1 а.с. 39).

Листом від 14.05.2018 № 12/396 ліквідатор ТОВ «Дукла» Толстих А.В. повідомив ПРВКВК «Украгротехсервіс» про те, що передача майна може бути вирішена тільки після надання/продовження повноважень ліквідатора господарським судом. Питання щодо визнання недійсним договорів застави сільськогосподарських тварин від 04.08.2014 № Д067Г/С-ДЗ-5 та від 04.08.2014 № Д067Г/С-ДЗ-7 остаточно не вирішено та знаходиться на розгляді Верховного Суду (т.1 а.с. 40).

На підтвердження факту загибелі 54 корів позивачем надані копії Актів на вибуття тварин та птиці (а.с. 50-60):

Акт від 14.07.2017 б/н (2 тварини); Акт від 19.07.2017 б/н (4 тварини) (т.1 а.с. 50);

Акт від 14.08.2017 б/н (5 тварин); Акт від 09.08.2017 б/н (3 тварини) (т.1 а.с. 51);

Акт від 16.06.2017 б/н (2 тварини); Акт від 17.06.2017 б/н (2 тварини) (т.1 а.с. 52);

Акт від 17.06.2017 б/н (1 тварина) (т.1 а.с. 53);

Акт від 17.06.2017 б/н (1 тварина); Акт від 06.07.2017 № 96 (2 тварини) (т.1 а.с. 54);

Акт від 18.02.2017 б/н (1 тварина); Акт від 25.03.2017 б/н (1 тварина) (т.1 а.с. 55);

Акт від 14.07.2017 б/н (7 тварин); Акт від 07.08.2017 б/н (3 тварини) (т.1 а.с. 56);

Акт від 20.09.2017 б/н (1 тварина); Акт від 27.11.2017 б/н (3 тварини) (т.1 а.с. 57);

Акт від 19.11.2017 б/н (2 тварини); Акт від 26.10.2017, б/н (4 тварини) (т.1 а.с. 58);

Акт від 26.08.2017 б/н (1 тварина); Акт від 08.09.2017 б/н (5 тварин) (т.1 а.с. 59);

Акт від 27.11.2017 б/н (1 тварина); Акт від 21.12.2017 б/н (3 тварини) (т.1 а.с. 60).

08.11.2017 господарським судом Дніпропетровської області винесена ухвала у справі № 904/10957/16, якою у задоволенні скарги ПРВКВК «Украгротехсервіс» від 26.10.2017 щодо зобов`язання ліквідатора ТОВ «Дукла» Толстих А.В. передати заявнику 76 голів корів, приплід корів в кількості 811 голів і молоко в кількості 3 385 200 літрів відмовлено (т. 2 а.с. 135-136).

В ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2017 підставою для відмови у передачі від ТОВ «Дукла» до ПРВКВК "Украгротехсервіс" 76 голів корів, приплоду корів в кількості 811 голів і молока в кількості 3 385 200 літрів зазначено, що це питання вже знаходиться на виконанні приватного виконавця ОСОБА_10 та Решетилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та має бути виконане в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим не потребує додаткового вирішення господарським судом в межах справи про банкрутство ТОВ «Дукла».

Ухвалою господарського суду від 27.03.2019 звільнено голову ліквідаційної комісії Толстих Андрія Володимировича від виконання обов`язків ліквідатора у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Дукла» та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Моісєєва Юрія Володимировича.

13.05.2019 господарським судом Дніпропетровської області винесена ухвала у справі № 904/10957/16, якою скарга ПРВКВК «Украгротехсервіс» задоволена частково, зобов`язано ліквідатора ТОВ «ДУКЛА» Моісєєва Ю.В. не включати до ліквідаційної маси ТОВ «Дукла» майно, належне ПРВКВК «Украгротехсервіс» за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2017 у справі № 916/1674/15, зобов`язано ліквідатора ТОВ «Дукла» Моісєєва Ю.В. у 15 денний строк з дати прийняття цієї ухвали надати ПРВКВК «Украгротехсервіс» доступ до свого майна та передати останньому наявне майно за наказом господарського суду від 08.09.2017 у справі № 916/1674/15. Заперечення щодо скарги на бездіяльність ОСОБА_1 відхилена судом, оскільки ліквідатор лише виконує повноваження органів управління банкрута і вимоги по скарзі стосуються не персонально арбітражного керуючого, а юридичної особи банкрута (т. 2 а.с.137-138).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки до матеріалів справи позивачем не надані протоколи, в яких зафіксована кількість та вага загиблих тварин протягом 2017 року. Крім того, в матеріалах справи містяться копії Актів на вибуття тварин, проте суд не взяв їх до уваги.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з приписами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Статтею 22 ЦК України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Збитками є: втрати, який особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні правила та підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Отже, при вирішенні цього спору на позивача покладається обов`язок довести факт заподіяння йому збитків, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, факт порушення ліквідатором свого обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і збитками.

Необхідною підставою для притягнення ліквідатора банкрута до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність умов, передбачених ст. 1166 ЦК України, якою врегульовано питання щодо відшкодування позадоговірної шкоди.

При цьому, дії (бездіяльність) ліквідатора банкрута, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у такій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 11 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша ст.1172 ЦК України).

Водночас, ліквідатор банкрута є спеціальним суб`єктом, порядок призначення, діяльність та відповідальність якого врегульована законодавством про банкрутство.

У зв`язку з чим, відшкодування шкоди у випадку завдання шкоди ліквідатором банкрута здійснюється з урахуванням норм спеціального законодавства.

За приписами частини другої ст. 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( закон, який чинний на час виникнення спірних правовідносин) (далі- Закон про банкрутство) арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом (частина перша ст. 107 Закону про банкрутство).

Статтею 111 Закону про банкрутство визначено, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується за рахунок страхової виплати.

Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором).

Тобто, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, ліквідатор банкрута (відповідач) може нести лише у випадку її заподіяння внаслідок його умисних дій чи бездіяльності.

За частиною першою ст. 41 Закону про банкрутство (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) ліквідатор -фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з частиною другою ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною восьмою ст. 42 Закону про банкрутство передбачено, що майно, щодо якого боржник є користувачем, балансоутримувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору.

Встановлено та не заперечується сторонами, що корови у кількості 54 штук є власністю ПРВКВК «Украгротехсервіс» та перебували у користуванні ТОВ «Дукла». Зазначена обставини не заперечувалась сторонами.

Відповідно до частини третьої ст. 98 Закону про банкрутство під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Отже, ліквідатор банкрута - відповідач, діючи добросовісно, розсудливо, на виконання рішення господарського суду Дніпропетровській області та положень частини восьмої ст. 42 Закону про банкрутство зобов`язаний був запобігти загибелі корів, забезпечити їх передачу власнику- ПРВКВК «Украгротехсервіс».

Для забезпечення передачі корів у кількості 76 ТОВ «Дукла» прийняло наказ від 03.02.2017 № 6 за підписом ліквідатора банкрута- відповідача. Під час судового розгляду не встановлено прийняття ТОВ «Дукла» інших розпорядчих документів товариства щодо решти великої рогатої худоби.

Встановлено, що передача спірних корів не відбулась.

Враховуючи вищезазначене, відповідач допустив бездіяльність та не вчинив дії щодо передачі корів позивачу. Відповідач не надав суду докази щодо повідомлення позивача про дату та місце передачі майна, вжиття інших заходів щодо забезпечення доступу позивача до великої рогатої худоби та не вжив всіх заходів спрямованих на збереження життя тварин.

Встановлено, що у межах розгляду справи про банкрутство № 904/10957/16 ТОВ «Дукла» в ухвалі від 14.07.2020, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначено про те, «19.04.2019 завершено проведення інвентаризації майна банкрута ліквідатором Моісєєвим Ю.В., під час якої виявлено 58 голів корів, що підтверджено інвентаризаційним описом. … Даний арбітражний керуючий виконував повноваження ліквідатора з 27.03.2019. При інвентаризації майна ним виявлено лише 58 корів, належних скаржнику, решта корів загинули в період виконання повноважень ліквідатором банкрута ОСОБА_1 , тому арбітражний керуючий Моісєєв Ю.В. відповідальний лише за те майно, яке було у банкрута після його призначення».

У поясненнях, наданих ліквідатором ТОВ «Дукла» Моісєєвим Ю.В. господарському суду Дніпропетровської області у межах справи № 904/10957/16, зазначено, що ліквідатором ТОВ «Дукла» виявлена документація щодо загибелі 528 голів великої рогатої худоби у період з 20.12.2016 по 27.03.2019 ( до призначення ліквідатором Моісєєва Ю.В.) на підтвердження чого надаються акти (т. 1 а.с. 48-49).

За таких обставин, суд вважає доведеним факт загибелі корів під час виконання відповідачем повноважень ліквідатора ТОВ «Дукла». Саме бездіяльність ліквідатора призвела до загибелі тварин, які належать на праві власності позивачу, оскільки, виконуючи повноваження ліквідатора банкрута, відповідач мав дотримуватись вимог законодавства, діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою законодавством про банкрутство на нього покладено повноваження ліквідатора.

На підтвердження факту загибелі корів та розміру шкоди позивач посилався на Акти на вибуття тварин (т.1 а.с. 50-60).

Як вбачається з ухвали від 14 липня 2020 року Господарського суду Дніпропетровської області в межах розгляду справи про про банкрутство № 904/10957/16 щодо ТОВ «Дукла» факт загибелі корів під час керівництва цим підприємством відповідачем був встановлений господарським судом на підставі актів про вибуття.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає надані Акти на вибуття тварин належними доказами по справі, як документи, які засвідчують факт загибелі тварин.

Так, розраховуючи розмір шкоди, колегія суддів бере розрахунок наданий позивачем.

Так, згідно із зазначеними Протоколами, загибле поголів`я великої рогатої худоби за 2017 рік складає 54 голови, загальною вагою 26 358 кг 00 гр.

У виписці Головного управління статистики у Полтавській області від 25.06.2021 вих. № 14-69/115-21 зазначена ціна на реалізацію великої рогатої худоби підприємствами Полтавської області за 1 (одну) тону у 2017 році -є 49 418,10 грн (т.1 а.с.61-62).

Завдана бездіяльністю відповідача, сума збитків за загибле поголів`я великої рогатої худоби за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 становить 1 302 562,28 грн (один мільйон триста дві тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні 28 копійок).

Розрахунок здійснювався за формулою: загальна вага загиблих корів у відповідний період * на ціну реалізації великої рогатої худоби підприємствами Полтавської області за 1 (одну) тону / 1000: 26 358 кг * 49 418,10 грн / 1000 = 1 302 562,28 грн.

Відповідачем розрахунок не спростований.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

18 серпня 2025 року Шевченківським районним судом міста Дніпра від 18 серпня 2025 року ухвалено додаткове судове рішення, яким стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 000 грн.

Додаткове рішення хоча і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного судового рішення та не може існувати окремо від нього.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (висновок Великої палати Верховного Суду викладено у постанові від 05.07.2023 року у справі № 904/8884/21).

Оскільки цією постановою апеляційного суду позов Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, тому понесені витрати відповідачем на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий з бір у розмірі 42 984,55 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року скасувати.

Позов Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» завдану шкоду у розмірі 1 302 562, 28 грн, за період з 18.02.2017 по 21.12.2017, в частині непередачі майна, що належить Південному регіональному виробничо-комерційному відділу концерну «Украгротехсервіс», а саме великої рогатої худоби.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» судовий збір у розмірі 42 984,55 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: