справа № 619/5998/25
провадження № 2-о/619/190/25
Рішення

іменем України

08 грудня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу №619/5998/25,

ім`я (найменування) заявника та заінтересованої особи:

заявниця: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України,

вимоги заявниці: про встановлення факту смерті,

представники заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 03.10.2025 звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення під час ведення бойових дій по захисту Батьківщини. У обґрунтування заяви зазначено, що під час виконання бойового завдання її вітчим - старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець снайпер механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 27.08.2024, вірний військовій присязі Українському народу, зник безвісти в районі с. Синьківка, Куп`янського району Харківської області. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2024 № 262, ОСОБА_4 значиться таким, що 27.08.2024 зник безвісти під час захисту Батьківщини в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації, виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 № 1130/2/1231/окп/дск від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення факту смерті необхідне їй для державної реєстрації факту смерті її вітчима та реалізації спадкових прав.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в системі «Електронний суд» надав пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що заява про встановлення факту смерті не підлягає задоволенню, оскільки при даних обставинах слід звертатися до суду із заявою про оголошення особи померлою, враховуючи висновки Верховного Суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання на 30.10.2025 та залучено до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України.

30.10.2025 судове засідання відкладено на 01.12.2025, у зв`язку з задоволенням клопотання заявниці про виклик свідка.

Представниця Дергачівського відділу реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, направивши в системі «Електронний суд» пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви та розгляд справи провести за відсутності представника.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги в повному обсязі, про обставини справи пояснила, як зазначено вище.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с-щі Слатіно Дергачівського району Харківської області. Її батька ми записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 12.09.2001 (а.с.7).

28.07.2010 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 28 липня 2010 та відповідно до якого прізвище « ОСОБА_9 » після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_10 » (а.с. 8).

ОСОБА_7 24 лютого 2009 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 18 вересня 2025 року за № 6, відповідно до якого прізвище « ОСОБА_9 » після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_11 » (а.с. 9).

31 березня 2009 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 розірвано, що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 31.03.2009 (а.с. 10).

Як вбачається з відомостей Дергачівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 29.08.2024 направив ОСОБА_1 сповіщення №303 від 29.08.2024 про те, що старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець снайпер механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 27.08.2024, вірний військовій присязі Українському народу, під час виконання бойового завдання зник безвісти в районі с. Синьківка, Куп`янського району Харківської області (а.с. 12).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 31.08.2025 за заявою ОСОБА_1 внесено відомості за ч.1 ст. 115 КК України щодо факту зникнення безвісти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 0001843 (а.с. 13).

Відповідно до матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу і командира військової частини НОМЕР_1 від 31.02.2024 № 2435 за фактом безвісти зниклого 1 військовослужбовця НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 , встановлено, що 27.08.2024, виконуючи бойове розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 26.08.2024 № 1130/2/1231/окп/дск, старший солдат ОСОБА_4 стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 перебував на бойовому чергуванні на спостережному пункті під умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області. 27.08.2024 орієнтовно о 16:30 внаслідок прямого влучання ворожого міномету, спостережний пункт «ЯНКІ» фактично був знищений. У результаті даної події старший солдат ОСОБА_4 отримав чисельні осколкові поранення несумісні з життям. У зв`язку із постійними артилерійськими обстрілами, штурмовими діями зі сторони ворога та втратою позиції, евакуювати тіло старшого солдата ОСОБА_4 не вбачається за можливе (а.с. 21-28).

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2024 № 262, ОСОБА_4 значиться таким, що 27.08.2024 зник безвісти під час захисту Батьківщини в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 № 1130/2/1231/окп/дск від 26.08.2024 в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області (а.с. 15-18).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що він разом з ОСОБА_4 з 25.08.2024 виконували бойове розпорядження та перебували на околицях населеного пункту Синьківка. 26.08.2024 ОСОБА_4 помітив ворога таз нищив його, після чого ворог почав по ним вести щільний вогонь. Спостережний пункт загорівся і вони змушені були вийти з нього, все було в диму, під ноги ОСОБА_15 була скинута граната і він був поранений, було багато крові. Коли він підбіг до ОСОБА_15 , то той вже не дихав, вони були обоє контужені вибухами. Потім він побіг до найближчого розташування наших військ і повідомив про те, що трапилося, де йому повідомили, що за допомогою дрона підлітали до місця події і бачили, що ОСОБА_4 не рухався. Через щільний вогонь забрати тіло не уявилося можливим.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Статтею 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з вимогами частини першої статті 5 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть, зокрема: 1) встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); 2) встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); 3) встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); 4) визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 та від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті.

Пунктом 9 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Таким чином, встановлення факту смерті особи на підставі пункту 9 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише за наявності беззаперечних доказів встановлення обставини, які свідчать про смерть особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Отже, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23), від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження № 61-16728св23), від 22 травня 2024 року у справі № 337/2489/23 (провадження № 61-13752св23) та від 02 квітня 2025 року у справі № 753/11685/24 (провадження № 61-16778св24).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Факт смерті ОСОБА_4 під час бойових дій не може бути встановлений лише на підставі показань свідка ОСОБА_14 , який стверджує, що ОСОБА_4 загинув внаслідок поранення, отриманого під час артилерійського обстрілу, та безумовно свідчити про це.

Крім того, на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2024 року №262 про результати службового розслідування.

Водночас, з вказаних доказів вбачається факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього. З витягу із наказу про результати службового розслідування вбачається саме про припущення загибелі старшого солдата, яке ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті ситуації іншим солдатом ОСОБА_16 , що перебував з ним під час виконання бойового розпорядження. Відомостей про огляд трупа та констатації смерті ОСОБА_4 не зазначено, так само і відсутні відомості про місцезнаходження його тіла. Посилання на факт отримання солдатом осколкових поранень несумісних з життям, внаслідок мінометного обстрілу не може бути свідченням безумовної загибелі останнього.

Надані суду та досліджені докази у їх сукупності лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті старшого солдата ОСОБА_4 за обставин, що підтверджені цими доказами, тобто свідчать про припущення загибелі останнього, а тому, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , відсутні.

Разом з тим, за наявності у заявниці вірогідного припущення про смерть старшого солдата ОСОБА_4 , остання не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_4 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, у справах окремого провадження суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення лише тоді, коли такий факт має значення саме для заявника.

Так заявниця ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту смерті вітчима ОСОБА_4 необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть у зв`язку з оформленням спадкових прав.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України та ст. 315 ЦПК України, суд має встановити чи має заявник правовий інтерес; чи може факт бути встановлений лише судом; з якою метою заявник просить встановити факт.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто є спадкоємцем першої черги за законом, тоді як заявницею ОСОБА_1 не підтверджено, що вона є спадкоємицею за заповітом або будь-якої черги за законом.

Оскільки відповідно до ст. 49 ЦПК України, учасником справи може бути лише особа, яка заявляє вимоги щодо предмета справи самостійно, заявник не може ініціювати розгляд справи в інтересах третіх осіб, не маючи відповідних повноважень.

Керуючись ст. 259, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне ім`я (найменування) заявника, заінтересованих осіб:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересовані особи: Дергачівський відділ реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1; Міністерство оборони України, , місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 6.

Суддя І. М. Нечипоренко