Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1062/24 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Категорія 61 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 290/1062/24 за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сачка Андрія Вікторовича на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчука М.В. у селищі Романові,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його баби - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина.

23 березня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе майно, яке буде належати їй на день смерті вона заповіла у рівних частках його батьку ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_4 .

Після смерті баби, ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою його батька, 22 серпня 2005 року звернулась із заявою про відмову від належної їй частки у спадщині на користь його батька ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина, до якої на його думку входило майно ОСОБА_2 .

На день смерті батька він проживав разом з ним, тому вважав, що прийняв спадщину на усе майно в тому числі і на земельні ділянки, які належали бабі ОСОБА_2

19 червня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Лисканюк О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали бабі, однак йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини так як він на день смерті не проживав з останньою.

На даний час йому не відомо з яких причин його батько не звернувся із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку із відсутністю інших спадкоємців, він як внук померлої ОСОБА_2 має право на спадкування за законом, як спадкоємець п`ятої черги.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача - адвокат Сачок А.В. просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви, які викладені вище.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні, представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та надав пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що наведені представником позивача причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, які можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.5).

У свою чергу, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що стверджується також копією свідоцтва про народження № НОМЕР_2 (а.с.6).

Отже, родинні зв`язки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердженні належними доказами.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Білка Романівського (на теперішній час Житомирського) району Житомирської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.7). Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй на праві власності земельні ділянки для ведення товарного сількогосподарського виробництва, загальною площею 8,1233 га та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,7037 га, що розташовані на території Прутівської сільської ради Дзержинського району Житомирської області (нині Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області), а також право на земельну частку (пай) розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» с. Білки Дзержинського району Житомирської області.

23 березня 2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе майно яке буде належати їй на день смерті вона заповіла у рівних частках батьку позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 , тобто батька позивача, 22 серпня 2005 року відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до довідки Прутівського старостинського округу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 30 квітня 2025 року, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 разом з нею проживав без реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , склад її сім`ї становив - син ОСОБА_3 та внук ОСОБА_1 (а.с.65).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 (а.с.8).

Згідно довідки Биківського старостинського округу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 18 березня 2024 року, склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті слідуючий - дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_3 (а.с.17). Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

19 червня 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Лисканюк О. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті баби ОСОБА_2 , оскільки на час смерті спадкодавця останній не був зареєстрований разом з нею за однією адресою та у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини (а.с.18).

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Частиною першою статті 15 ЦК України гарантовано кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (стаття 1265 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову із тих підстав, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів поважності причин не вчинення ним дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановлений статтею 1270 ЦК України строк, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, зокрема із копії довідки Прутівського старостинського округу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 30 квітня 2025 року, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 разом з нею проживав без реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , склад її сім`ї був слідуючий: - син ОСОБА_3 та внук ОСОБА_1 (а.с.65).

Фактично все спадкове майно, у тому числі і на земельні ділянки, які має намір оформити позивач, було успадковане ОСОБА_3 , який залишився єдиним спадкоємцем, враховуючи відмову його сестри ОСОБА_4 , яка 22 серпня 2005 року подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері на користь брата ОСОБА_3 .

Колегія суддів наголошує, що позивач на момент смерті баби ОСОБА_2 не входив у коло спадкоємців, які мали право на прийняття спадщини після її смерті.

Відтак, факт необізнаності ОСОБА_1 з приводу того, що його батько не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері не має у даному випадку правового значення.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права згідно пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, проте, помилковими є мотиви відмови в задоволенні позову, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

За правилами частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не призвело до ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , то підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сачка Андрія Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 03 червня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 05 грудня 2025 року.