КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М., у місті Києві, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «Столичний Комфорт»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 38610,75 грн по спожитих житлово - комунальних послуга за період часу з 01 серпня 2021 року по 01 липня 2024 року, які складаються з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги 25 386,00 грн, збитків від інфляції 11 001,56 грн, 3 % річних 2 223,19 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , отримує житлово-комунальні послуги, які йому надає відповідно до укладеного Договору на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків, Акту приймання-передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування, позивач у справі ТОВ «Столичний Комфорт» . При цьому відповідач не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричиняє позивачу, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги, загальна сума заборгованості за період з 01 серпня 2021 року по 01 липня 2024 року становить 25 386 грн 00 коп.

Окрім того, ним ставиться вимога про стягнення 11 001 грн. 56 коп. - індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості - 2 223 грн. 19 коп., а всього - 38 610 грн. 75 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року позов ТОВ «Столичний Комфорт» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Столичний Комфорт» 38 610,75 грн - заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, 3 028 грн - судового збору, 5 000 грн - витрат на правову допомогу, а всього - 46 638,75 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в оскаржуваному заочному рішенні не містяться жодного посилання на докази, на підставі яких суд встановив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що він не є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою №423073692 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції не перевірено, чи відповідач ОСОБА_1 є власником вище вказаної квартири, та чи є він належним відповідачем у вказаному спорі.

ТОВ «Столичний Комфорт» має зареєстрований особистий кабінет в підсистемі (модулі) ЄСІТС Електронний суд, тому у відповідності до положень ст. 14 ЦПК України та Положення про ЄСІТС листування здійснюється в електронній формі.

Суд апеляційної інстанції забезпечив право позивача ТОВ «Столичний Комфорт»подати відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, направивши ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою до особистого кабінету ТОВ «Столичний Комфорт»у підсистемі (модуля) ЄСІКС «Електронний суд».

Ухвалу про відкриття провадження ТОВ «Столичний Комфорт»отримало в особистому кабінеті системи «Електронного суду» 01.09.2025 о 20:05:48, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Останнім днем для подання відзиву, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, було 11 вересня 2025 року.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір у вказаній справі та задовольняючи позовні вимоги мотивував свій висновок тим, що відповідач ОСОБА_1 з 07 вересня 2021 року є власником квартири АДРЕСА_1 , отримує житлово-комунальні послуги відповідно до укладеного Договору на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків, Акту приймання-передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричинив позивачу, який є експлуатуючою організацією, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги, загальна сума заборгованості за період з 01 серпня 2021 року по 01 липня 2024 року становить 25 386 грн. Обґрунтованими судом першої інстанції визнано і заявлені позивачем у справі вимоги про стягнення 11 001 грн. 56 коп. - індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості - 2 223 грн. 19 коп., а всього - 38 610 грн. 75 коп. (а.с.6, 7-9, 10, 11, 12, 13-18, 19, 20, 21, 22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як власник квартири за період проживання у вказаній квартирі та отримуючи житлово-комунальні послуги, за них не сплачує в установленому порядку та розмірі, а тому порушені права виконавця послуг ТОВ «Столичний комфорт» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості.

Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч.1-4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За приписами ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем.

Ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Звертаючись з позовною заявою ТОВ «Столичний комфорт» посилався на те, що він є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та актом приймання - передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач додав до позовної заяви витяг Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з якого вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу № 959 від 07 вересня 2021 року значиться ОСОБА_2 . (а.с. 6)

Відповідно до долученої довідки про наявність/відсутність заборгованості по сплаті за надані житлово - комунальні послуги вбачається, що вона видана про те, що ОСОБА_2 власник/інвестор квартири за адресою АДРЕСА_1 станом на 30 червня 2024 року має заборгованість за надані житлово комунальні послуги. (а.с. 19)

Разом з тим, відповідач звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення вказував, що позивач звертаючись з позовом не надав жодних доказів по належності права власності на вищевказане житло.

Крім того, відповідач до вищевказаної заяви надавав копію витягу Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з якого вбачається, що за відповідачем по даній справі ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 . (а.с. 80 - 81).

Згідно відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦКМДА», відповідач ОСОБА_1 , не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 32)

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи не в повному обсязі було досліджено о питання хто є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Суду позивачем не надано доказів, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому відсутні підстави покладення на відповідача обов`язку сплачувати послуги. Відповідач не є власником квартири та споживачем послуг в розумінні вищенаведеного Закону.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки за Законом саме власник зобов`язаний нести витрати по утриманню майна, а відповідач не є власником майна, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 623,76 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Комфорт» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Комфорт»(04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, оф. 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) судові витрати у розмірі 4 623,76 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв