Справа № 137/1422/25
Провадження № 22-ц/801/2542/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуСправа № 137/1422/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 137/1422/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сергійчука Юрія Вікторовича на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену у складі судді Желіховського В. М.,

встановив:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги, тим, що 24.12.2017 року між нею та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, про що написано відповідну розписку від 24.12.2017 року.

Згідно з умовами розписки, вони взяли у позивача у позику грошові кошти в сумі 8000,00 доларів США і зобов`язалися повернути позичену суму до 30.03.2018 року.

Вказані кошти, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 , який станом на день подачі позову до суду, грошові кошти не повернув.

Тому, вважають, що адекватним, виправданим та співмірним заходом забезпечення позову є накладення арешту на майно належне відповідачу ОСОБА_2 .

Оскаржуваною ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 рокув задоволенні заяви про забезпечення позову, відмовлено.

Не погодившись з оскаржуваною ухвалою представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сергійчук Юрій Вікторович подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що ухвала постановлена з порушенням у зв`язку з неповним з`ясуванням судом усіх обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Просить скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року, постановити нову ухвалу за якою вжити заходів по забезпеченню позову, шляхом накладення арешту на майно, що зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу від учасників процесу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0096 , площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до вимог ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину. Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що представник позивача не надав достатніх доказів та не довів, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або порушити права позивача. Не конкретизовано, в чому саме полягатиме неможливість виконання рішення в майбутньому. У заяві не зазначено, що відповідач вживає заходів для відчуження майна.

Окрім того, загальні твердження не є достатніми для обґрунтування забезпечення, оскільки наявність або відсутність грошових коштів у відповідача не гарантує, що він відчужуватиме своє майно. Загальні підозри чи сумніви не можуть слугувати підставою для забезпечення позову.

Більш того, забезпечення позову не відповідає принципу пропорційності, оскільки може суттєво обмежити права відповідача без достатнього обґрунтування ризику представником позивача.

Представник позивача адвокат Сергійчук Ю.В. у заяві про забезпечення позову не довів намірів відповідача відчужити майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду, враховуючи обставини зазначені вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вказана позиція суду погоджується із практикою Верховного Суду, який зробив аналогічний висновок в постанові № 761/39201/18 від 21.08.2019. Відповідно до позиції Вінницького апеляційного суду у справі №137/1409/19 (постанова від 10.12.2019), саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна на користь третіх осіб без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сергійчука Юрія Вікторовича залишити без задоволення, а ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун