Провадження № 2/750/3340/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

за участю Відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), у якому просить стягнути з неї заборгованість по кредитному договору № 3835768 від 28.04.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та Відповідачем у розмірі 9073,68 грн та понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 28.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та Відповідачем укладено договір № 3835768 про надання кредиту у розмірі 2000 грн. Відповідно до умов кредитного договору Первісний кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту Позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Відповідач свої зобов`язання щодо погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 8698 грн, яка складається з 7520 грн - заборгованості на дату відступлення права вимоги та 1178 грн - нарахованих відсотків. Також на суму боргу за період із 10.21.2021 по 24.02.2022 року нараховано 307,76 грн. - збитки завдані інфляцією та 67,92 грн. - три проценти річних.

21 жовтня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС- ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 10/21/2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Оскільки Відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги Позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість, Позивач просить стягнути з нього кредитну заборгованість, а також судові витрати.

Представник Позивача просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 04.09.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 03.11.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні Відповідач заявила, що не отримувала копії позовних матеріалів, оскільки фактично не проживає за місцем реєстрації, судове засідання просила відкласти з наданням можливості ознайомлення з документами.

Ухвалою суду розгляд справи відкладено на 04.12.2025.

У судовому засіданні 04.12.2025 Відповідач пояснила, що дійсно отримувала кредитні кошти, проте своєчасно та у повному обсязі їх не повертала, готова погашати заборгованість у розмірі, який визначить суд.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та Відповідачем укладено договір № 3835768, який був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 31-33).

Одноразовий персональний ідентифікатор направлено Відповідачу на номер мобільного телефону вказаний ним в Анкеті/Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 та введено Позичальником у відповідне поле на сайті Первісного кредитора 28.04.2021 року (а.с. 36).

При створенні електронного підпису Відповідачу було зазначено, електронну пошту, ідентифікаційний номер, вік, стать, місце проживання (адреса), місце праці, серія і номер паспорта, а також, орган, що видав паспорт.

Здійснення ідентифікації Відповідача підтверджується довідкою ТОВ ФК «Арагон» від 28.04.2021 (а.с. 12).

Відповідно до «Підтвердження про здійснення грошового переказу» ТОВ «Профіт Гід» від 22.07.2025 як технологічного оператора платіжного сервісу «Platon» (а.с. 43-48 зворот) на підставі договору №ПГ-19 від 04.01.2021, товариством 28.04.2021 здійснено перерахованння грошових коштів в сумі 2000,00 грн на банківську карту НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором № 3835768 (а.с. 30)

Відповідно до умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» надає Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 грн.

Згідно п.3.1 договору, кредит надається строком на 30 днів до 28 травня 2021 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п. 3.1 цього договору.

Нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору, згідно з 4.1 договору, а саме: Знижена процентна ставка в розмірі 1,9 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 693,5% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою. визначеною в п. 3.1. даного договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, кредитодавець надає позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого графіку платежів.

Згідно пункту 4.6 договору, проценти нараховуються до повного виконання позичальником свої зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Пунктом 11.2.1 договору передбачено, що дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1.

Як вбачається із Графіку платежів по кредиту, що є додатком до договору, дата видачі кредиту 28.04.2021, дата погашення позики по договору 28.05.2021, сума кредиту 2000 грн, проценти за користування 1140 грн, загальна сума кредиту до сплати - 3140 грн (а.с. 33 зворот).

21 жовтня 2021 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «АРАГОН») та ТОВ «ВВС- ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 10/21/2021, відповідно до умов якого до Позивача перейшли усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку № 1 до цього договору. (а.с. 51-52)

Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, що є додатком № 1 до договору факторингу № 10/21/2021 до Позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором № 3835768 від 28.04.2021 в сумі 8698 грн (а.с. 53-82).

Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума боргу з врахуванням відсотків, нарахованих Позивачем за період з 21.10.2021 по 21.11.2021 за відсотковою ставкою 1,90 з урахуванням інфляційних втрат за цей же період становить становить 9005,76 грн. (а.с. 83).

Згідно з розрахунком Позивача за період з 21.11.2021 по 24.02.2024 Відповідачу нараховано інфляційні збитки у розмірі 307,76 грн та 3 5 річних у розмірі 68,10 грн (а.с. 34).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до Позивача як нового кредитора.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Позивача подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого отримав одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який і використав для підтвердження підписання договору позики.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20.

Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується листом від ТОВ «Профіті Гід», який є офіційним документом та за підроблення якого передбачена кримінальна відповідальність.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Документами наданими до позову, а також поясненнями Відповідача у судовому засіданні доведено факт неналежного виконання ним своїх договірних зобов`язань.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, факти та обставини укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до Позивача як нового кредитора Позивач довів, що є підставою для стягнення з Відповідача користь Позивача заборгованості по тілу позики та процентах за користування ним у межах строку кредитування.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зробила правові висновки, що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу строку кредитування регулятивні правовідносини трансформуються в охоронні, а саме у боржника припиняється обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом, натомість виникає обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Умовами Договору позики (п.п. 2.3. Договору) а також Графіком розрахунків (Додаток № 1) визначено строк кредитування, а саме 30 діб, з 28.04.2021 по 28.05.2021. Плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,9 % за кожен день користування Кредитом.

Питання про продовження строку кредитування поза межами строку, встановленого п.п. 3.1 Договору сторонами не врегульовано.

Таким чином, позикодавець, відповідно до ст. 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 18 травня 2021 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою після 28 травня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Отже з відповідача має бути стягнуто 3140 грн , з яких 2000 грн тіло кредиту та 1140 грн нараховані проценти у межах строку кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивачем надано розрахунок інфляційних збитків за період з 21 листопада 2022 року по 24 лютого 2022 року відповідно до якого збитки, завдані інфляцією, складають 306,76 грн та розрахунок 3% річних за цей же період, відповідно до якого 3% річних складають 68,10 грн.

04 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19».

Відповідно до Закону «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 15, яким визначено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, у період дії карантину або/та у 30 денний строк після дня завершення дії такого карантину позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 та діяв до 30.06.2023.

Таким чином, банкам заборонено застосовувати штрафні санкції за прострочення платежів під час карантину встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та у 30 денний строк після дня його завершення.

Карантин у зв`язку з пандемією коронавірусу в Україні завершено згідно з постановою Кабінет Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023.

Також згідно із Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже стягнення процентів за користування кредитом як міра відповідальності відповідно до ст. 625 ЦК України також не допускається, з огляду на вищевикладену норму законодавства.

Враховуючи, що починаючи з 12.03.2020 і по даний час на підставі вищевказаних змін до законодавства позичальник звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання по споживчому кредиту, визначеної ст. 625 цього Кодексу, зокрема від сплати інфляційних витрат та 3-х процентів річних, їх нарахування Відповідачем також здійснено безпідставно.

Таким чином суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості по договору позики у розмірі 3140 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 2000 грн та по нарахованих відсотках 1140 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, які слід стягнути на користь Позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (34,61%) з Відповідача має бути стягнуто на користь Позивача пропорційно задоволеній частині вимог 838,39 грн.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, надану на підставі договору з Адвокатським об`єднанням «Деналі» про надання правової допомоги № 28/05/25 від 28.05.2025 (а.с. 40-41).

Зважаючи, що позовні вимоги задоволено частково, з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1730,50 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС- ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» заборгованість за по кредитному договору № 3835768 від 28.04.2021, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», у розмірі 3140 (три тисячі сто сорок) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» 838 (вісімсот тридцять вісім) гривень 39 копійок у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС - ФАКТОРИНГ» 1730 (одна тисяча сімсот тридцять) гривень 50 копійок у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС- ФАКТОРИНГ», 01010, м. Київ, пров. Бутишів, буд. 12 .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Олег КОСЕНКО