справа № 619/6485/25
провадження № 2/619/2760/25
Рішення

іменем України

08 грудня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/6485/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивачки: про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання,

представник позиваки: Клімаш А.С. (у режимі відеоконференції),

представниця відповідача: Головко В.В.

Стислий виклад позиції позивачки та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представник - адвокат Клімаш А.С., 28.10.2025 у системі «Електронний суд» звернулася з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 200 євро у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день фактичної сплати аліментів, щомісячно, починаючи з 28.10.2025 та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею 23 років. У обґрунтування позову зазначено, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2004 по 03.11.2022. Їх спільна дочка продовжує навчання у (Gymnasium Christian-Ernestium Bayreuth) у Федеративній Республіці Німеччина, у зв`язку з цим вона не має можливості самостійно себе утримувати та потребує матеріальної допомоги. Витрати на утримання та навчання повнолітньої доньки у Німеччині включають оплату житла, комунальних послуг, електроенергії, мобільного зв`язку та інтернету, медичного страхування, харчування, транспорту, навчальних матеріалів, культурних заходів, одягу, взуття, засобів гігієни та інших необхідних витрат для забезпечення її побуту, освіти й розвитку. Згідно з договором оренди вона щомісячно сплачує 634 євро, з яких частка доньки становить 211,33 євро; за електроенергію 105 євро, частка - 35 євро; за інтернет 44,99 євро, частка - 14,99 євро. Лише ці витрати складають 261,32 євро щомісяця без урахування витрат на харчування, одяг, гігієну, транспорт та навчання. Додатково позивачка сплачує сплачувала витрати доньки за онлайн-послуги (11125 грн), мобільного телефону Samsung Galaxy A35 5G (379 євро) та планшет Apple iPad разом із Apple Pencil для навчання вартістю (482,98 євро), квитки до Гамбурга (102 євро), оплатила навчальну поїздку до Чехії (100 євро) та має сплатити за поїздку до Берліна (390 євро). Починаючи з 01.09.2025 вона не отримує соціальних виплат у ФРН, тому всі витрати покриває самостійно. За таких умов відсутність фінансової участі батька створює надмірний тягар, що обумовлює необхідність визначення справедливого розміру аліментів. Відповідно до Dusseldorfer Tabelle мінімальна потреба дитини віком від 18 років становить 693 євро на місяць. З урахуванням доходів та майнового стану відповідача просить стягувати аліменти у розмірі 1/6 доходу, але не менше 200 євро щомісяця. Відповідач має стабільний офіційний дохід та є власником кількох об`єктів нерухомості, що підтверджує його спроможність сплачувати заявлений розмір аліментів.

Представницею відповідача - адвокатом Головко В.В. надано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачка не надала доказів спільного проживання з донькою на момент подання позову, тому не має права вимагати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідач також не погоджується з тим, що матір дитини виступає позивачем, адже обов`язки щодо утримання дитини є рівними для обох батьків. Позов не містить даних про неможливість дитини самостійно заробляти, форму навчання чи наявність стипендії, а зазначені витрати та розмір аліментів вважаються завищеними. На думку відповідача, позивачка не довела спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 200 євро у гривневому еквіваленті, щомісяця, а також не підтвердила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, як того вимагає ст. 199 СК України. Посилання позивачки на нібито високий майновий стан відповідача є необґрунтованими. Після розірвання шлюбу відповідач одружився та має двох малолітніх дітей, які також потребують утримання, водночас, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач зазначає, що його дохід підтверджується довідкою ДУ «Харківська виправна колонія №43» від 14.11.2025, у якій наведено доходи за період з 01.05.2025 по 31.10.2025. Для прикладу травень 2025 року, коли сума нарахованої заробітної плати становила 27291,04 грн. Із цієї суми було утримано 5550,72 грн податків та стягнуто 1/3 частки 7 246,77 грн на сплату аліментів на неповнолітню дитину позивачки. У результаті, йому залишається на проживання сума 14493,55 грн (27291,04 - 5 550,72 - 7 246,77). Дохід у жовтні був вищим через отримання бойових виплат, але ці додаткові виплати є нерегулярними та не виплачуються щомісяця. У зв`язку з цим зазначає, що на утримання його сім`ї, яка складається з чотирьох осіб (він, дружина та двоє малолітніх дітей), фактично залишається 14493,55 грн, що у перерахунку становить 3623 грн на одну особу. Для порівняння встановлені прожиткові мінімуми на 2025 рік: для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, для непрацездатних осіб в розмірі 2 361 грн, для дітей до 6 років в розмірі 2563 грн. А отже, його реальний дохід є недостатнім для сплати заявлених позивачкою аліментів, з огляду на утримання всієї сім`ї. Посилання позивачки на наявність нерухомості теж не є доказом достатнього майнового стану, оскільки нерухомість була подарована й має незначну площу. Також відповідач вважає витрати позивачки на дорогу техніку (зокрема планшет Apple вартістю 482,98 євро та інші брендові пристрої) необґрунтованими та надмірними, оскільки існують дешевші аналоги, а такі покупки з ним не погоджувалися. Відповідач зазначає, що, незважаючи на відсутність спілкування з донькою, аліменти він сплачував своєчасно та надавав грошові подарунки. Крім того, він вважає витрати позивачки на правничу допомогу завищеними та такими, що не відповідають складності малозначної справи.

Представником позивачки - адвокатом Клімашем А.С. надано до суду відповідь на відзив, у якій він зазначає, що твердження представниці відповідача про ненадання доказів спільного проживання позивача з дочкою є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. До позову було подано довідки про місце реєстрації від 15.04.2024, згідно з якими ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.04.2024 зареєстровані та проживають за адресою: Wei?enburger Str. 30, 95444 Bayreuth. Ці довідки чинні та містять достовірні відомості, а закон не вимагає, щоб дата довідки співпадала з датою подання позову. Додатково позивачка подає нові довідки від 20.11.2025, які підтверджують ті самі обставини. Також до витрат позивачки на переклад документів (10442,00 грн) додаються витрати на отримання довідок у Німеччині в розмірі 10 євро, що за курсом НБУ (1 євро = 48,55 грн) становить 485,50 грн. Загальна сума витрат складає 10927,50 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Щодо доводів відповідача про необхідність залучення матері дитини як відповідача, вони є необґрунтованими. Позивачка проживає з дітьми і повністю забезпечує їх утримання, тоді як сплачувані відповідачем аліменти в розмірі 150-170 євро на двох дітей не покривають навіть базових потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України звертатися до суду має право той із батьків, з ким фактично проживає дитина. Розмір аліментів, визначений позивачем, є помірним і становить лише 25-30 % фактичних витрат, тоді як решту 70-75 % вона покриває самостійно. Безпідставними є й твердження відповідача про відсутність у позові інформації щодо можливості самостійного заробітку дочкою. У позові зазначено, що ОСОБА_3 навчається у Gymnasium Christian -Ernestium Bayreuth, що підтверджено довідками від 02.09.2024 та 08.09.2025. Гімназія є закладом повної середньої освіти з денною формою навчання, що виключає можливість отримання регулярного доходу, і не передбачає жодної стипендіальної підтримки. Отже, дитина не має власних доходів і потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача на кількість членів його сім`ї не може бути підставою для зменшення аліментів. Народження нових дітей не звільняє від обов`язку забезпечувати попередніх. Доходи та майновий стан відповідача свідчать про достатню платоспроможність: він є власником кількох об`єктів нерухомості, а саме: будинку, квартири та земельних ділянок. Факт того, чи було майно подароване, не має значення, оскільки на даний час він є повноправним власником. Отже, заявлені вимоги є обґрунтованими, співмірними та повністю посильними для відповідача з огляду на його майнові можливості й підтверджені доходи.

Представницею відповідача - адвокатом Головко В.В. надано до суду заперечення, за змістом яких просить не приймати до уваги викладене стороною позивача у відповіді на відзив на позовну заяву. Щодо фінансового тягаря позивача, що ніби то вона несе більші витрати на дитину, в той час як відповідач ні - придбавши занадто коштовні речі для доньки - ноутбуки дорогих брендів, телефони, остання не ставила до відома відповідача, чи зможе він з нею розділити навпіл вартість покупки, а отже розраховувала виключно на свій фінансовий стан, а зараз намагається своє безвідповідальну поведінку, використати в суді для стягнення з відповідача коштів, що є не припустимим, бо сторона відповідача вважає не потрібно стороні позивача доводити, що якщо б позивач купила більш дешевші ноутбук та телефон, то щоб дитина не могла навчатися, такі дії позивача свідчать про маніпулювання дитиною, що вона може коштовне купувати, а батько ні, щоб потім розважатися, як батько бути сплачувати зазначені вище суми. Позивач вважає, що вона може купити будь що коштовне дитині та потім піде до суду та вимагати стягнення коштів з батька дитини. Щодо неможливості самостійного заробітку дитиною : сторона позивача зазначає що начебто кожного дня навчання, але при цьому не надає відповідних довідок, та по яку годину проходять заняття, не надає доказів, що стипендії не передбачені в навчальному закладі. З огляду на викладене, позивачем не доведено, що відповідач спроможний та йому посильно сплачувати аліменти.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 28.10.2025 судом було сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1941974 щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 30.10.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 01.12.2025, у якому було здійснено перехід до стадії ухвалення судового рішення з проголошенням в цьому судовому засіданні 08.12.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьком записаний ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Із довідки від 02.09.2024 та 08.09.2025 вбачається, що ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі Красний Кут, у 2025/26 навчальному році відвідує 11 клас гімназії Крістіан-Ернестінум у м. Байройт, гімназію вона відвідує з 01.08.2023. Відвідування гімназії завершиться у червні 2028 року (а.с. 17-18).

Довідка позивачки про місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подана іноземною мовою без офіційного перекладу на державну мову.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. Нотаріус засвідчує справжність підпису перекладача на перекладі тексту документа за правилами, передбаченими пунктом 6 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпис перекладача на нотаріальному документі виконується ним власноручно у присутності нотаріуса. При засвідченні справжності підпису перекладача, нотаріусу необхідно встановити особу перекладача, а також його кваліфікацію.

Оскільки позивачка не надала перекладу довідки, суд не має змоги достовірно встановити зміст цього документа та оцінити його як доказ факту спільного проживання матері з донькою. Таким чином, довідка в такому вигляді не може бути використана для підтвердження позовних вимог і не має доказової сили у справі.

Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки/сина, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 22 березня 2023 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , про що свідчать копії свідоцтв про народження.

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплат, виданого ДУ «Харківська виправна колонія №43» вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01 травня 2025 року по 31 жовтня 2025 року було нараховано: травень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 27291,04 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 5550,72 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3, утримана сума - 7246,77 грн; червень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 31351,84 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 10965,12 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3, утримана сума - 6795,57 грн; липень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 27253,55 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 5543,09 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3, утримана сума - 7236,82 грн; серпень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 26604,55 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 5411,09 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3, утримана сума - 7064,49 грн; вересень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 29654,85 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 6031,49 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3, утримана сума - 7874,45 грн; жовтень 2025 року - нарахована зарплата в сумі 37820,45 грн, утримано податків та інших обов`язкових платежів - 7592,29 грн, відсоток (частка) стягнення - 1/3,1/4, утримана сума - 8775,91 грн.

Отже, середній щомісячний залишок за зазначений шестимісячний період становить 15664,74 грн.

З урахуванням кількості утриманців, середній фактичний вільний залишок доходу відповідача на одну особу складає: 15664,74 грн : 4 особи = 3916,18 грн на одну особу.

Зазначений показник лише незначно перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи (3028 грн) і є критично низьким з огляду на необхідність утримання двох малолітніх дітей та забезпечення базових потреб сім`ї відповідача. При цьому фактичний залишок на одну особу у сім`ї відповідача є нижчим за реальні потреби дитини до 6 років (2563 грн) та об`єктивно не дозволяє забезпечити навіть мінімальний рівень витрат на харчування, комунальні послуги, одяг та інші першочергові потреби.

Суд перевірив можливість визначення меншого, ніж заявлено, розміру аліментів, проте встановив, що відповідач вже сплачує 1/3 доходу на інші аліменти, реальний дохід після відрахувань і утримання сім`ї є критично низьким, зменшення аліментів нижче прожиткового мінімуму дитини суперечило б закону, фактичний вільний дохід відповідача не дозволяє визначити розмір аліментів навіть на рівні, що відповідає мінімальній державній гарантії. Тому навіть альтернативне визначення більш низької суми об`єктивно неможливе, оскільки суперечило б ст. 182 СК України.

Суд погоджується, що за таких умов відповідач не має реальної фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/6 доходу із мінімальною фіксованою сумою не менше ніж 200 євро щомісячно, бо стягнення такої суми перевищує середній фактичний залишок, яким відповідач реально володіє після обов`язкових відрахувань, створює для нього надмірний, непропорційний тягар, ставить його у становище, коли він не зможе забезпечити прожитковий мінімум ні собі, ні членам своєї теперішньої сім`ї, включно з двома малолітніми дітьми, що перебувають на його утриманні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має матеріальної змоги сплачувати аліменти повнолітній доньці, яка продовжує навчання, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, тому витрати щодо судового збору слід віднести за рахунок держави.

Оскільки у позові відмовляється, витрати на правову допомогу та витрати пов`язані з розглядом справи з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання, відмовити повністю.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко