Справа № 333/8902/25
Провадження №2/333/5076/25
УХВАЛА

02 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заявиАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК»(місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холода Р.С. перебуває цивільна справа за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Ями Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить залишити позов без розгляду. Позиція обґрунтована тим, що згідно з пп. 6.1, 6.2 Генерального договору, укладеного між АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_2 , усі спори та розбіжності, що виникають у зв`язку з укладенням і виконанням цього договору, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

01.12.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення, у яких вона заперечила проти залишення позову без розгляду. У своїх поясненнях представник зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03.02.2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

02.12.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Ями Д.М. надійшли заперечення на доводи представника позивача, в яких він зазначив, що в додатковій угоді №325/08/84/84СМБ від 13.08.2008 року зазначено, що кредит надається на поточні потреби. Також представник відповідача звернув увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено.

В підготовче засідання представник позивача Ременюк Т.О. не з`явилася, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила провести підготовче засідання без участі представника позивача та призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача Яма Д.М. в підготовчому засіданні підтримав своє клопотання, просив залишити даний позов без розгляду. Додатково зазначив, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, а кредит був отриманий саме для здійснення господарської діяльності, а не для задоволення особистих (споживчих) потреб, у зв`язку з чим, спірні правовідносини не підпадають під сферу застосування законодавства про захист прав споживачів.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 13.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №325/08/84СМБ, відповідно до якого кредит може надаватись банком позичальникам на різні цілі. Конкретна мета кредиту зазначатиметься у додаткових угодах до цього договору (п. 1.1.).

Згідно з п. 2 додаткової угоди №325/08/84СМБ-1/к до вказаного генерального договору від 13.08.2008 року, кредит надається на поточні потреби.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити передавальний акт.

Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає в АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме: з 15.10.2019 року.

В подальшому, загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Зазначені положення дають підстави для висновку, що обов`язковою умовою для залишення позову без розгляду є встановлення судом наступних обставин - третейська угода не є недійсною; угода не втратила чинність; третейська угода може бути виконана.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейський суди» встановлено, що спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 6 Закону України «Про третейський суди» зазначено, що третейські суди не розглядають справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до пунктів 1-1, 11 чистини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають із споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема у постановах: від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-2712цс15, з яким у подальшому погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц (провадження № 14-336цс18).

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність, а також доказів того, що кредитні кошти, надані на підставі генерального договору №325/08/84СМБ, були отримані для здійснення господарської діяльності, а не для задоволення особистих (споживчих) потреб.

У зв`язку з цим відсутні правові підстави вважати спірні правовідносини такими, що не підпадають під дію законодавства про захист прав споживачів.

Також, суд не приймає доводи представника відповідача, що відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено, оскільки зазначена норма була введена в дію після укладення спірного договору, не має зворотної дії в часі та не може впливати на правовідносини, що виникли до набрання нею чинності.

Крім того, факт видачі кредиту в іноземній валюті не змінює його правової природи та не виключає статусу позичальника як споживача, якщо кредит був отриманий для задоволення особистих, сімейних чи інших не пов`язаних із підприємницькою діяльністю потреб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що третейська угода за пунктами 6.1, 6.2 Генерального договору №325/08/84СМБвід 13.08.2008 рокуне може бути виконана, оскільки предметом договору є надання ОСОБА_2 споживчого кредиту.

Керуючись Законом України «Про третейський суди», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», ст.ст. 257, 353-354, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача Ями Д.М. про залишення без розгляду позовної заявиАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК»(місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 05.12.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод