Справа № 565/2610/25
Провадження № 2/565/894/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 857,50 грн заборгованості за кредитним договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року, 2422,40 грн судового збору, 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 23 липня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №00-9868810 на суму 5 750,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора 48351, що є належним та допустимим доказом підтверджено укладання між сторонами правочину. 23 липня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку НОМЕР_1, що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №20012025-МК/Ейс відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені договором. Загальна суму заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви становить 17 857,50 грн, яка складається з наступного: 5 750,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 12 107,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.

11 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач не погоджується з доводами позовної заяви, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти за договором отримані відповідачем, позивачем не доведено факту дійсності переходу права вимоги стосовно відповідача від первісного кредитора до позивача, вимоги про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. На підставі викладеного адвокат Шестаков В.Ю. просить відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача 7 000,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.

14 листопада 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що позивач вважає заперечення представника відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 23 липня 2024 року ТОВ «Платежі онлайн» в ролі посередника (не на правах кредитора) перерахувало кошти ТОВ «Макс Кредит» у сумі 5 000,00 грн на рахунок зазначений відповідачем, який було верифікований первісним кредитором у спосіб передбачений постановою НБУ №107 від 28 липня 2020 року «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу». 23 липня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів у сумі 5 000,00 грн згідно з договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку НОМЕР_1, що в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит».

ТОВ «Макс Кредит» не є банківською фінансовою установою. Товариство в межах виконання умов укладеного договору здійснює розрахунки заборгованості де чітко відображено нарахування відсотків, погашення заборгованості, залишок суми богу. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Розрахунки заборгованості, надані попереднім кредитором та позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17 857,50 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року.

Позивач вважає, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн не відповідають складності справи, не є співмірними з часом, витраченим адвокатом та надання відповідних послуг, є необґрунтованими та завищеними.

З урахуванням зазначеного позивач просить врахувати відповідь на відзив при розгляді справи, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року у розмірі 17 857,50 грн, яка складається з: 5 750,00 грн - заборгованість по кредиту; 12 107,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26 листопада 2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Ейс».

Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Згідно із ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне.

23 липня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №00-9868810 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) - 5 000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту на споживчі потреби (п.1.2. договору).

Відповідно до п.1.3. договору строк дії кредитної лінії 360 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту 18 липня 2025 року.

За умовами п.1.4. договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 07 серпня 2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Дата повернення кредиту, періодичні дата оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з 1.5. договору тип процентної ставки фіксована.

Стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 договору (п.1.5.1. договору).

В п.1.5.2. договору зазначено, що знижена процентна ставка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів визначеною в п.1.3.1. договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування зазначеного в пункті 1.3 договору.

Відповідно до п.1.7.1., 1.7.2 договору денна процентна ставка за договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,5%, у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії денна процентна ставка дорівнює 1,5%.

В розділі 3 договору сторони погодили порядок розрахунку та здійснення оплати процентів, комісії та повернення суми кредиту.

За умовами з п.1.6. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 750,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. договору.

Згідно з п.3.5. договору позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 18 липня 2025 року.

В п.2.1. договору зазначено, що для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті кредитодавця https://treba.credit та мати доступ до особистого кабінету. При здійсненні реєстрації, позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Ідентифікація/верифікація здійснюється у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28 липня 2020 року «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» (із змінами та доповненнями) та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації позичальника:

- отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.

Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (п.2.2. договору).

За умовами п.2.7. договору після укладення договору кредитодавець направляє на електронну адресу позичальника, зазначену у розділі 9 договору та надану позичальником як його особиста електронна адреса, та розміщує у особистому кабінеті договір з додатками у вигляді електронного документа, що містить кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.

У п.2.8. договору зазначено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 23 липня 2024 року, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5 000,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Додатком N1 до договору №00-9868810 від 23 липня 2024 року є графік платежів, згідно з яким дата останнього платежу - 18 липня 2025 року, сума кредиту за договором - 5 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 25 762,50,00 грн, комісія за надання кредиту - 750,00 грн.

Договір №00-9868810 від 23 липня 2024 року та додаток №1 до договору підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 48351.

23 липня 2024 року відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 97089 підписано паспорт споживчого кредиту у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

У розділі 9 договору зазначено, зокрема, номер телефону ОСОБА_1 - НОМЕР_2 .

З довідки про ідентифікацію убачається, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір №00-9868810 від 23 липня 2024 року, направлено одноразовий ідентифікатор 48351 на номер НОМЕР_2 23 липня 2024 року о 14:08:33.

Відповідно до довідки ТОВ «Платежі онлайн» N173/02 від 06 лютого 2025 року сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» успішно проведено транзакцію №42173-29285-53474, 23 липня 2024 року перераховано кошти в сумі 5 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , код авторизації 883233.

На виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» у листі №БТ/Е-18677 від 27 листопада 2025 року повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_2 є фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 . Згідно з долученою випискою за договором на вказану платіжну картку 23 липня 2024 року зараховано кошти в сумі 5 000,00 грн.

20 січня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) уклали договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20012025-МК/Ейс підписаний клієнтом та фактором та скріплений їх печатками 20 січня 2025 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року в сумі 17 875,50 грн, з яких 5 750,00 грн - залишок заборгованості по тілу кредиту, 12 107,50 грн - залишок заборгованості по звичайним відсоткам.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 17 857,50 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5 750,00 грн, простроченої заборгованості за процентами - 12 107,50 грн.

Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року, виконаним ТОВ «Макс Кредит», станом на 20 січня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за даним договором складає 17 857,50 грн. Сума заборгованості за основним зобов`язанням 5 000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 12 107,50 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 750,00 грн, штрафні санкції згідно умов договору 2 500,00 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

За змістом ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно із ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір №00-9868810 від 23 липня 2024 року, ТОВ «Макс Кредит» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 23 липня 2024 року на платіжну картку відповідача кошти в сумі 5 000,00 грн. Також матеріалами справи підтверджуються обставини переходу права вимоги за вказаним договором на користь позивача.

Відповідно до умов договору №00-9868810 від 23 липня 2024 року відповідачу надано кредит в сумі 5 000,00 грн. Вказані кошти перераховані на платіжну картку відповідача 23 липня 2024 року. Доказів на підтвердження того, що згідно з договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року відповідачу надано кредит в сумі 5 750,00 грн матеріали справи не містять.

Як зазначалося судом, згідно з ст.6 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1-3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Частиною п`ятою ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними окремих умов договору у разі визнання цих положень договору несправедливими.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У межах розгляду цієї справи зустрічної вимоги про визнання недійсними певних умов договору №00-9868810 від 23 липня 2024 року або усього договору не заявлено, при укладенні кредитного договору відповідач був повідомлений про розмір процентів, порядок їх сплати та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклав цей договір.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України).

Підписуючи договір №00-9868810 від 23 липня 2024 року сторони досягли домовленості щодо розміру процентної ставки та порядку нарахування процентів як плати за користування отриманими позичальником кредитними коштами, відповідач погодився із запропонованими умовами договору та взяв на себе зобов`язання з їх виконання.

Нарахування відсотків здійснювалось позивачем у межах строку кредитування та за узгодженою сторонами відсотковою ставкою.

Розрахунок заборгованості не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, власного розрахунку не подано.

Діючими нормами цивільного законодавства не передбачена можливість суду у разі вирішення спору про стягнення заборгованості за кредитним договором зменшувати розмір визначених сторонами кредитного договору процентів річних, який сплачується позичальником за користування кредитними коштами в період строку кредитування.

Позиція Верховного Суду у постанові №902/417/18 від 18 березня 2020 року, на яку посилається відповідач, викладена щодо процентів річних, нарахованих як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, а тому не є застосовною до вирішення спору у даній справі, про стягнення процентів за користування кредитом.

Правова позиція в пункті 8.38 постанови №902/417/18 від 18 березня 2020 року Великої Палати Верховного Суду є неактуальною, внаслідок конкретизації, відповідно до пункту 135 постанови Великої Палати Верховного Судувід 02 липня 2025 року у справі N903/602/24, в частині твердження: «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за правомірне користування кредитними коштами, а не відсотки як компенсацію у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором.

Позивач надав належні та допустимі докази, які підтверджують факт передачі права вимоги заборгованості ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідачем не надано доказів, що договір факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року ним оспорений. Відтак, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що відповідачем факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань за договором суду не надано, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 17 107,50 грн заборгованості за договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року.

Позивач також просить стягнути з відповідача 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» з протоколом погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду N4 від 11 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01, за умовами якої адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «ФК «Ейс» з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Згідно з актом прийому - передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року Адвокатським бюро «Соломко та партнери» надані позивачу юридичні послуги на суму 7 000,00 грн.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг з правничої допомоги, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 17 107,50 грн заборгованості за договором №00-9868810 від 23 липня 2024 року, 2 320,66 грн судового збору, 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товаристо з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (вул.Алматинська, буд.8, оф.310а, м. Київ в, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Г.В. Бренчук