УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2025 року м.Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни до Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Полімер» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги,
Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, доходжу висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивачем до позову не додана квитанція про сплату судового збору за позовними вимогами майнового характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Разом із тим, у позовній заяві позивачем заявлено вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги.
Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати, а тому не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не сплачується.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.
Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Вихідна допомога також не ототожнюється із заробітною платою, що виплачується працівникові при звільненні, оскільки її розмір пов`язаний не з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав.
З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення вихідної допомоги під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Зазначених висновків дійшов Верховний Суд України в постановах від 30.11.2016 у справі №226/168/15-ц, від 27.03.2024 року у справі № 202/3322/22, вони згоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 по справі №910/4518/16, та від 13.03.2020 в справі № 711/4010/13-ц.
Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення вихідної допомоги.
Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн., тобто за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі не менше 1211,20 грн.
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру в електронній формі сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 968, 96 грн.
Таким чином, відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовними вимогами майнового характеру- виходячи з ціни позову, про що надати суду відповідний підтверджуючий документ.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків шляхом подання суду квитанції про сплату судового збору відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.177,185 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни до Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Полімер» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги - залишити без руху.
Надати позивачу строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.
Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві, що не позбавляє права повторного звернення до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Калюжна