Справа № 953/3545/25
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явились
розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Стислий виклад позицій позивача
Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договору факторингу за кредитним договором зобов`язання за якими відповідачка належним чином не виконувала, через що у неї утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем.
Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Процесуальні дії у справі
Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 21.04.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду.
Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку сторін та необхідність належного повідомлення відповідачки у справі, останній раз до 04.12.2025.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення.
Суд ухвалою від 04.12.2025, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
Позивачем долучив до позову копію оферти, якою встановлено порядок створення, отримання та використання позичальником одноразового ідентифікатора для підпису акцепту одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір направляється кредитодавцю. Одноразовий ідентифікатор направляється позичальнику засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися лише один раз. В розділі ІІ долучено заяву про прийняття оферти (акцепт). Надана копія оферти не містить підпису ТОВ "Фінансова Компанія "Інвест Фінанс".
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 у справі № 204/8017/17 сформувала висновок, що основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини купівлі-продажу, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину. Коли ж відсутній факт вираження волевиявлення стороною двостороннього правочину, можна говорити про відсутність обов`язкового суб`єкта цивільних правовідносин та, як наслідок, констатувати відсутність фактичної підстави для виникнення договірних правовідносин. Тобто, на відміну від укладених правочинів, у цьому випадку не виникає самої можливості піддати юридичній оцінці об`єктивно відсутній юридичний факт (цілеспрямовану дію), існування якого було б зумовлено юридично значимим волевиявленням учасника цивільних правовідносин.
Суд вважає, що висновок щодо волевиявлення особи на укладення правочину у повній мірі застосовний і до кредитних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 13 "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання обов`язку кредитодавцем щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.
Такі висновки зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, друга статті 77, частина перша статті 81 ЦПК України).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок з доказування.
Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Згідно з усталеною судовою практикою у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).
Тобто першочерговим є встановлення факту укладення між сторонами правочину у порядку та формі встановленій законом.
Позивач звернувся до суду через систему "електронний суд". Суд також перевірив примірники документів (додатків до позову) в електронному вигляді. Указані документи також не містять жодних підписів відповідача (акцепт, договір, додаткові угоди до договору).
Суд зазначає, що позивач не надав жодного доказу в розумінні ст. 76 81 ЦПК України, який би підтверджував факт укладення між ТОВ "Фінансова Компанія "Інвест Фінанс" і ОСОБА_1 кредитного договору, згоду відповідача (акцепт) на укладення договору, тобто вираження волі позичальника на укладення відповідного правочину, та, відповідно, набуття ним зобов`язання з повернення таких коштів. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення факту укладення договору у відповідній категорії справ покладається на позивача.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів укладення ТОВ "Фінансова Компанія "Інвест Фінанс" і ОСОБА_1 кредитного договору та, відповідно, виникнення у останнього зобов`язання з повернення коштів, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Інших вимог (повернення безпідставно отриманих коштів, отримання відповідного права позивачем) позивач не визначав.
Суд не розглядає решту доводів позивача щодо набуття ним права вимоги за кредитним договором, оскільки ним не доведено факт виникнення зобов`язання за самим кредитним договором, відповідно, відсутні підстави для відступлення та набуття такого права позивачем (не доведені).
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, у зв`язку з недоведеністю.
Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову суд не відшкодовує позивачу понесені судові витрати.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 263 265, 354 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 04.12.2025.
Суддя Роман ВІТЮК