ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя першої інстанції Дорошенко Г.В.),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулась суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з відповідачки на свою користь 133 274,66 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3028 грн.

Рішенням Новокодацького районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась відповідачка, та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування обставин справи.

Скарга мотивована тим, що розрахунок збитків не підтверджено належним чином (відсутній висновок експерта, оцінювача або акта огляду). Позивач не надав доказів, що саме ця сума була реально виплачена чи обґрунтована відповідно до умов договору.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, поданого під час судового засідання в межах відкритого провадження.

Представником відповідачки було подано клопотання про призначення судової експертизи в межах вже відкритого провадження, що є процесуальною дією, яка здійснюється в ході розгляду справи та не потребує сплати судового збору.

Відповідач був фактично позбавлений права на належне дослідження доказів та призначення експертизи, яка була єдиним належним способом з`ясувати істотні обставини (причинно-наслідковий зв`язок між обсягом пошкоджень та завданого збитку з ДТП, яка сталася 08.05.2023)

Зазначає, що ухвала про відмову у призначенні експертизи не підлягає окремому оскарженню, а тому доводи наводяться в межах апеляційного оскарження рішення суду по суті справи.

ОСОБА_2 просив рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Від ПрАТ «СК «АРКС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що позивачем виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі Закону України «Про страхування», а не Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і Позивач не зобов`язаний здійснювати виплату страхового відшкодування із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, чи на підставі висновку експерта.

ФОП ОСОБА_4 , на рахунок якого здійснено оплату страхового відшкодування, працює за основним видом діяльності КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, тому виплата страхового відшкодування на його рахунок відповідає вимогам Договору страхування та вимогам чинного законодавства.

Представник страхової компанії Волчек Н.М., просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Від представника ПрАТ «СК АРКС» - Волчек Н.М., надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила рішення залишити без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2023 року о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 керуючи автомобілем Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху праворуч в районі електроопори № 300 по пр. Героїв в м. Дніпрі не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з попутним справа автомобілем Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , власником є ВП Інтернешнл реск`ю комміті ІНК в Україні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 спричинила матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року у справі №201/5774/23 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.9).

Відповідно до частини шостої ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2023 року у справі №201/5774/23.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , власником є ВП Інтернешнл реск`ю комміті ІНК в Україні, був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія АРКС» (правонаступник ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №0319Га2в від 24.11.2022 року, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.22-31).

08.05.2023 року водій застрахованого автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія АРКС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.16).

Актом огляду транспортного засобу від 16.03.2023 року визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.17-21).

Відповідно до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_4 №Ч1С-000062 від 19.05.2023 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 133274,66 грн (а.с.13).

29.05.2023 року ПрАТ «Страхова компанія АРКС» складено Страховий Акт №ARX3678151 про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 133274,66 грн (а.с.11).

20.05.2023 року позивач на підставі страхового акту № ARX3678151 виплатив на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 133274,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням №975901 (а.с.8).

Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК«АРКС» виникло право вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 133274,66 грн.

16.02.2024 року ПрАТ «СК «АРКС» направило на адресу відповідача вимогу (претензію) про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку, однак, відповіді щодо результату розгляду вимоги ПрАТ «СК «АРКС» отримано не було (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до ПрАТ «Страхова компанія АРКС» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_3 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась в районі електроопори № 300 по пр. Героїв в м. Дніпрі.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1191ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).

У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування єстаття 993ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18).

Враховуючи викладене, вимога позивача до завдавача шкоди ОСОБА_1 є регресною.

Правовідносини, що виникли між позивачем у зв`язку з виплатою на користь потерпілого страхового відшкодування були деліктними правовідносинами, які припинилися внаслідок їх виконання. А тому звернення позивача до винуватця ДТП у даній справі є регресними вимогами.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані належними доказами, з посиланнями на вірні норми права.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди не залишати самовільно місце дорожньо-транспортної пригоди.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , власником є ВП Інтернешнл реск`ю комміті ІНК в Україні, був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія АРКС» (правонаступник ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №0319Га2в від 24.11.2022 року, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.22-31).

08.05.2023 року водій застрахованого автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія АРКС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.16).

Актом огляду транспортного засобу від 16.03.2023 року визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.17-21).

Відповідно до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_4 №Ч1С-000062 від 19.05.2023 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 133274,66 грн (а.с.13).

29.05.2023 року ПрАТ «Страхова компанія АРКС» складено Страховий Акт №ARX3678151 про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 133274,66 грн (а.с.11).

20.05.2023 року позивач на підставі страхового акту № ARX3678151 виплатив на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 133274,66 грн, що підтверджується платіжним дорученням №975901 (а.с.8).

Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК«АРКС» виникло право вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 133274,66 грн.

Заперечуючи калькуляцію, як неналежний доказ розміру витрат на ремонт пошкодженого в ДТП автомобілю, відповідач зазначав про захищеність та необґрунтованість суми витрат на відновлювальний ремонт, зазначав про перевищення витрат на ремонт вартості автомобілю до ДТП, але свої доводи ґрунтував виключно на припущеннях, в змагальному процесі сторона відповідача не надала жодних доказів на обґрунтування вказаних тверджень, зокрема не надано суду альтернативних висновків експертиз, відповідач відмовився від експертизи, що була призначена судом.

Доводи скарги представника відповідача стосовно ухвали суду від 16.04.2025 року якою було повернуто клопотання про призначення експертизи, через несплату судового збору, чим обмеживши право на її проведення колегія суддів вважає помилковим , оскільки вказана ухвала не була оскаржена до апеляційного суду та представником відповідача не було подано повторно клопотання про призначення експертизи із запереченнями щодо сплати судового збору.

Натомість позивач надав суду вищевказану калькуляцію, що визначає вартість відновлювального ремонту автомобілю Renault державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП, обґрунтував можливість її використання. Так, відповідно до п. 8.5.10 Методики (в редакції чинній на час спірних правовідносин), дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. В п. 59 додатку 8 Методики, визначалися комп`ютерні програми дозволені для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва, серед яких програма «Audatex».

У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у позивача іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новокодацького районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 3 грудня 2025 року.

Судді: