КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/9354/24 Головуючий у суді першої інстанції - Кицюк В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Артеменком Сергієм Юрійовичем на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕ-ЛАЙН ЕЛІТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «ЕСТЕ-ЛАЙН ЕЛІТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на початку березня 2019 позивачка звернулась до відповідача, який надає стоматологічні послуги, щодо лікування переднього верхнього 22 зуба, 15 жовтня 2019 року лікарем-стоматологом видалено позивачу 22 зуб та на це місце покладено кістний матеріал. 02.02.2022 лікар-стоматолог повідомив позивача, що кістковий матеріал прижився та можна ставити імплант, у цей же день між сторонами підписано договір щодо проведення імплантації та проведено оперативне втручання. 07.03.2022 позивач відчула в роті невідомий металевий предмет та надіслала фото лікарю, на що останній повідомив, що це заглушка від імпланту і нічого страшного немає.

Після відновлення роботи клініки внаслідок повномасштабного вторгнення, 15 квітня 2022 року позивачка прийшла на черговий огляд, на якому лікар повідомив про необхідність видалення імпланту, оскільки він не прижився та є запальний процес, імплант видалив інший лікар даної стоматологічної клініки.

Позивачка зверталась до інших стоматологічних клінік, оскільки на місці видаленого зуба постійно відчувався біль, однак стоматологи не брались продовжувати лікування через запальний процес. У зв`язку із запальним процесом для лікування необхідно видалити частину кістки щелепи в тому місці, де був вживлений кістковий матеріал, видалити залишок пломбованого матеріалу та вилікувати запальний процес, знову наростити кістку та вживити імплант. Одночасно позивачці роз`яснили про необхідність якнайшвидшого проведення лікування, оскільки вона може втратити решту здорових зубів.

Позивачка звернулась до відповідача щодо надання інформації про те, який матеріал був використаний лікуючим лікарем для нарощення кістки, натомість замість інформації відповідач повернув сплачені кошти за лікування. Як наслідок, стоматологи відмовлялись братись за лікування та рекомендували звертатись до лікуючого лікаря щодо усунення недоліків лікування зуба позивача.

Позивачка звернулась в Департамент охорони здоров`я м. Києва, де проведено дві клініко-медичні комісії та визначено наявність лікарняної помилки, що лікування велось не за протоколом. Внаслідок зазначених дій порушено кримінальне провадження №0000794 від 25.07.2022 за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.

Відповідно до висновку експерта, процес лікування зуба позивача розцінено як дефект надання медичної стоматологічної допомоги з боку відповідача.

Внаслідок неналежного виконання працівником відповідача своїх професійних обов`язків позивачка отримала неефективне тривале лікування, яке призвело до погіршення стану здоров`я, що зумовило настання негативних наслідків у вигляді грошових витрат, які вона понесла та має понести по оплаті лікування та моральних страждань.

Позивачка для відновлення стану здоров`я має понести витрати на лікування вартістю 205 000 грн, оскільки відповідач відмовився виправити недоліки лікування 22 зуба.

Крім того, позивачка відчуває фантомні болі, біль віддається у різних місцях ротової порожнини, постійно приймає знеболюючі, які не завжди допомагають. Також, моральні страждання позивача посилились, коли дізналась, щоб усунути недоліки неякісної медичної послуги з боку відповідача, позивач має пройти довготривалий курс лікування. Позивачка з 2022 року перебуває постійному страху втрати своєї природної краси.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 205 000 грн та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду про недоведеність позовних вимог є помилковим, оскільки позивачка надала суду належні, допустимі та достатні докази завдання їй шкоди з боку відповідача, зокрема, експертні висновки, протокол засідання комісії медичної ради КНП «Київська стоматологія», плани лікування у ТОВ «ЛЮМІДЕНТ» та у ТОВ «Астра-Дент», які суд першої інстанції безпідставно відхилив.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Бондаренко І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяли участьпозивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Артеменко С.Ю., якіпідтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її з викладених підстав. Представники відповідачаадвокати Бондаренко І.В., Кобилянський М.В. у судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не повною мірою.

Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 у 2019 року звернулась до ТОВ «Есте-Лайн Еліт» з метою лікування верхнього 22 зуба та у жовтні 2019 року видалено зуб, поставлено кістний матеріал та згодом імплант, який у подальшому видалено.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 15 квітня 2022 року директору ТОВ «Естелайн», позивачка просила повернути кошти за відторгнутий імплант у розмірі 5000 грн (а.с.121); згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 15 квітня 2022 року директору ТОВ «Естелайн», кошти повернуті, претензій до клініки немає (а.с.122).

Відповідно до копії постанови слідчого Печерського УП ГУНП у м. Києві від 21 березня 2024 року кримінальне провадження №0000794 від 25.07.2022 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що до Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Печерського районного суду міста Києва про те, що у приватній клініці «Este-Line Elit» медичні працівники неналежно здійснили свої обов`язки щодо лікування зубів ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 на початку жовтня 2019 року звернулась до приватної клініки «Este-Line Elit» у зв`язку з тим, що у 22 зуба відпала коронка. У клініці було призначено лікаря-стоматолога Олійника О.В. , який пацієнтку оглянув та у подальшому призначив видалення 22 зуба, попередньо зробивши знімок зуба. У подальшому лікар повідомив, що 22 зуб потрібно видалити із подальшим лікуванням, а саме покласти кістковий матеріал, а згодом імплант.

15.10.2019 ОСОБА_1 зроблено інфільтраційну анестезію, а у подальшому видалено 1 кореневого зубу та одночасно після видалення покладено до зубу кістний матеріал.

02.02.2022 ОСОБА_1 підписала зі стоматологічною клінікою «Este-Line Elit» договір про проведення операції імплантації з метою відновлення дефектів зубних рядів.

07.03.2022 з її слів, ОСОБА_1 відчула у роті невідомий металевий предмет, який у подальшому сфотографувала та надіслала фотознімок лікарю, на що останній повідомив, що це заглушка для імпланта.

У подальшому ОСОБА_1 15.04.2022 звернулась до стоматологічної клініки, де на огляд прийняв інший лікар, зробив їй знімок КТ та видалив імплант, посилаючись на те, що імплант не прижився і не можна залишати його у десні.

30.05.2023 слідчим призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу. Згідно з висновком експерта №223/23 ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», немає підстав вважати відторгнення імпланту тілесним ушкодженням, у зв`язку з чим неможливо визначити ступінь тяжкості тілесного ушкодження, а отже відсутня об`єктивна сторона складу злочину у вигляді настання тяжких наслідків (а.с.30-35).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року скасовано постанову слідчого Печерського УП ГУНП у м. Києві від 21 березня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000794 від 25.07.2022. Ухвала мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена без повного зазначення, які саме слідчі та процесуальні дії були проведені, окрім того в постанові не зазначено в діях кого саме встановлена відсутність складу кримінального правопорушення (а.с.37-38).

Згідно з копією висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 06 лютого 2023 року №031-70-2022, проведеної за матеріалами кримінального провадження №0000794 відносно ОСОБА_1 , визначено, що в даному випадку, враховуючи що у ОСОБА_1 станом на 12.10.2019 мала місце така стоматологічна патологія як загострення хронічного гранулематозного періодонтиту 22 зуба, характер та перебіг якої передбачав безпосередньо лише хірургічне лікування (в даному випадку це реалізувалось у вигляді видалення 22 зуба з патологічно ураженими тканинами) з подальшим відновленням об`єму (в даному випадку це реалізувалось у вигляді введенням кісткового матеріалу) кісткового дефекту, що виник в результаті перебігу даної стоматологічної патології та встановлення 02.02.2022 «імплантаційної системи» в ділянку видаленого 22 зуба, з метою можливої фіксації коронки в майбутньому, зокрема даних отриманих під час проведення даної експертизи, саме огляду ОСОБА_1 (відсутність будь-яких патологічних ознак як з боку ротової порожнини, та і безпосередньо в ділянці лунки попередньо видаленого 22 зуба), підсумовуючи все зазначене, експерта комісія не вбачає будь-яких дефектів, на всіх перелічених періодах надання медичної допомоги ОСОБА_1 (а.с.171-177).

Відповідно до копії висновку експерта ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 14 лютого 2024 року №223/23, проведеної за матеріалами кримінального провадження №0000794, визначено, що викладене вказує на наявність хронічного запального процесу в періодонтальних тканинах верхівки кореня 22 зуба, який передував зверненню ОСОБА_1 до медичного центру «Есте-Лайн» в жовтні 2019 року. Причинами розвитку даної патології могли виступати ускладнений карієс та недостатня санація кореневого каналу під час його терапевтичного стоматологічного лікування. Висловитись про те, коли саме та в якому медичному закладі відбувалось вказане лікування за наданою медичною документацією неможливо. Несприятливим виходом дентальної імплантації у ОСОБА_1 може вбачатись лише опосередкований (непрямий) причинно-наслідковий зв`язок. Отже, вважати відторгнення імпланту тілесним ушкодженням та визначати ступінь його тяжкості немає підстав (а.с.228-248).

Відповідно до плану лікування ОСОБА_1 у ТОВ «ЛЮМІДЕНТ» від 22 серпня 2024 року №000185981, загальна вартість плану лікування з урахуванням знижки становить 116583,28 грн (а.с.145). Згідно з планом лікування ОСОБА_1 у АстраДент, вартість робіт по плану лікування альтернативний складає 36500,00 грн, вартість робіт по плану лікування ідеальний складає 17610,00 грн (а.с.154-155).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, заподіяною позивачу. Крім того, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду з таких підстав.

Як видно із копії висновку експерта ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 14 лютого 2024 року №223/23, проведеної за матеріалами кримінального провадження №0000794, експерти, відповідаючи на питання 1, 4, 6 вказують, що, зважаючи на дані комп`ютерної томографії верхньої щелепи від 20.09.2019 (в ділянці вказаної вище гранульоми простежуються наявність пломбувальної маси, виведеної за верхівку кореня, що в свою чергу є результатом повторного лікування кореневого каналу; коронкова частина 22-го зуба на рівні ясеневого краю) - діагноз ОСОБА_1 (при її зверненні до медичного центру «Есте-Лайн» 15.10.2019) був встановлений правильно, а проведене лікарем-хірургом видалення 22-го зуба було обґрунтованим.

Разом з тим, враховуючи клінічну картину, що спостерігалась у хворої 15.10.2019 та вказувала на загострення існуючого хронічного запалення (скарги на «постійний ниючий біль 22 зуба, який посилюється при накушуванні…. Перкусія зуба різко позитивна…») - в даному випадку передувати етапу остеопластики («нарощування кісткової тканини») мало не тільки видалення ураженого зуба, але й усунення гострих запальних явищ з боку періодонтальних тканин, в т.ч. - з призначенням медикаментозної протизапальної терапії (та контролем отриманих результатів), як це передбачено вимогами Наказу МОЗ України від 23.11.2004 року № 566 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями «ортопедична стоматологія», «терапевтична стоматологія», «хірургічна стоматологія», «ортодонтія», «дитяча терапевтична стоматологія», «дитяча хірургічна стоматологія» (в частині лікування хронічного апікального періодонтиту постійного зуба), чинного на той час.

В даному ж випадку, як можна заключити з наявного оригіналу медичної карти стоматологічного хворого № 36079, медикаментозна протизапальна терапія та повний огляд в після проведеної операції ОСОБА_1 не призначались.

Виходячи з зазначеного та приймаючи до уваги встановлений діагноз: «Загострення хронічного гранулематозного періодонтиту 22 зуба» - проведення остеопластики з введенням синтетичного кісткового матеріалу в лунку зуба безпосередньо після його видалення, в даному випадку не було показаним хворій. Таким чином, викладене вище слід розцінити як дефект надання медичної стоматологічної допомоги на вказаному етапі лікування як фактор, що міг сприяти пролонгуванню хронічного запального процесу в періодонтальних тканинах (та, не виключено, його рецидивуванню - в подальшому).

Крім того, відповідаючи на питання 7 експерти вказують, що за даними спеціальної медичної літератури - при дентальній імплантації тривалість процесу остеопластики в середньому становить від 2-х до 12 місяців. За відсутності відповідного результату остеопластики впродовж вказаного терміну (на що вказують зокрема дані наданої візіограми від 19 листопада 2021 року) хвора мала б бути повторно оглянута лікарем-хірургом-стоматологом з проведенням повторної ревізії лунки зуба, видаленням введеного «кісткового матеріалу» та переглядом тактики лікування. Як вбачається з наданих матеріалів, викладене вище не було виконаним, що також має бути розціненим як дефект надання медичної стоматологічної допомоги з боку вказаного лікаря (а.с. 228-248).

Як видно із висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_1 в умовах ТОВ «ЕСТЕ - ЛАЙН ЕЛІТ» від 03.10.2022, медична допомога ОСОБА_1 в умовах «ЕСТЕ - ЛАЙН ЕЛІТ» не в повній мірі відповідає стандартам надання медичної допомоги та вимогам наказу МОЗ України від 23.11.2004 № 566 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями «ортопедична стоматологія», «терапевтична стоматологія», «хірургічна стоматологія», «ортодонтія», «дитяча терапевтична стоматологія», «дитяча хірургічна стоматологія» (а.с. 48-49).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз ч. 2 ст. 1166 ЦК України з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив і при ухваленні постанови 28 жовтня 2019 року (справа № 554/1583/16-ц).

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 на початку жовтня 2019 року звернулась до приватної клініки «Este-Line Elit» за медичною допомогою щодо лікування 22 зуба. В процесі надання відповідачем медичних послуг зуб було видалено та встановлено імплант, який у подальшому було видалено внаслідок відторгнення.

Позивачка пояснила, що після встановлення, так і після видалення імпланта вона постійно відчувала дискомфорт та біль, була змушена звертатись до інших клінік за медичною допомогою, що значно вплинуло на якість її повсякденного життя та створило додаткові незручності. Станом на час розгляду справи лікування не завершене, новий імплант не встановлено.

Для настання відповідальності за спричинення майнової та моральної шкоди необхідні наявність майнової шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Натомість, заперечуючи проти своєї вини у неналежному наданні медичних послуг, що завдали шкоду позивачці, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що надані ним послуги відповідали стандартам надання медичної допомоги та вимогам наказу МОЗ України від 23.11.2004 № 566 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями «ортопедична стоматологія», «терапевтична стоматологія», «хірургічна стоматологія», «ортодонтія», «дитяча терапевтична стоматологія», «дитяча хірургічна стоматологія».

Ба більше, відповідач узагалі не надав суду медичної документації щодо лікування ОСОБА_1 , з якої суд мав би можливість перевірити дотримання відповідачем вимог закону та встановити відсутність його вини у заподіянні шкоди позивачці.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутність його вини у завданні шкоди позивачці.

Відповідно до ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги характер та тяжкість отриманого позивачкоюушкодження здоров`я, що потребує тривалого лікування, судом встановлено, що через отримане з вини відповідача ОСОБА_5 переносила фізичний біль, переживання. Все це завдало втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує характер та обсягу фізичних та душевних страждань позивачки, що значно вплинуло на її нормальний життєвий ритм, та доходить висновку, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 50 000 грн буде справедливим, та таким, що відповідає перенесеним позивачкою стражданням через шкоду здоров`ю та обмеженням у життєвих обставинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Разом з цим, вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідач повернув позивачці кошти, сплачені нею за надані ним послуги. При цьому, доказів фактичного понесення витрат на подальше лікування відповідачка суду не надала. Самі по собі плани лікування від ТОВ «Люмідент» та ТОВ «АстраДент» не є належними доказами завданої матеріальної шкоди та її розміру, оскільки носять інформаційний характер та не доводять факт здійснення ОСОБА_1 відповідного лікування та, відповідно, понесення цих витрат.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_1 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Артеменком Сергієм Юрійовичемзадовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕ-ЛАЙН ЕЛІТ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 27 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома