справа № 760/7552/24 головуючий у суді І інстанції Букіна О.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року, під головуванням судді Букіної О.М., у м. Києві, повний текст рішення складено 31 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача на свою користь невідшкодовану частину страхового відшкодування у розмірі 64?031,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 жовтня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «DAF» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «MITSUBISHI» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. ОСОБА_2 є працівником ТОВ «ТОРГРУП». Транспортний засіб DАF XF510FT з номерним знаком НОМЕР_1 також належить ТОВ «ТОРГРУП». Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТОРГРУП», як власника транспортного засобу DАF XF510FT з номерним знаком НОМЕР_1 , застрахована ПАТ «СК «УСГ», що підтверджується полісом № ЕР-214398490. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн. 07 жовтня 2023 року позивач повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду. 03 листопада 2023 року позивач подав відповідачу заяву про страхове відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування, в розмірі страхової суми 160 000,00 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» - юридичної особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI LANCER. 30 листопада 2023 року відповідач, листом № ОСЦВ-308, повідомив позивача про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 84 428,50 грн. шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС». Також повідомив, що розмір заподіяної позивачу шкоди був визначений на підставі Звіту № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ. В наданні зазначеного звіту позивачу було відмовлено мотивуючи тим, що це є конфіденційною інформацією страхової компанії. Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, що визначена страховою компанією, 11 грудня 2023 року позивач подав відповідачу заяву про доплату страхового відшкодування до суми 148 459,80 грн. до якої додав копію звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 0112 від 07 грудня 2023 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 09 січня 2024 року відповідач, листом № ОСЦВ-308/2, відмовив у задоволені заяви позивача від 11 грудня 2023 року про доплату страхового відшкодування посилаючись на те, що оцінювачем ОСОБА_3 під час визначення матеріального збитку була безпідставно завищена вартість складників, що підлягають заміні. Натомість звіт № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року виконаний оцінювачем ОСОБА_4 страхова компанія вважає правильним. 11 січня 2024 року позивач подав відповідачу заяву про рецензування звіту № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року виконаного оцінювачем ОСОБА_4 09 лютого 2024 року відповідач відмовився звернутись до Фонду державного майна або його регіонального відділення із письмовим запитом щодо рецензування звіту № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року виконаного оцінювачем ОСОБА_4 . Враховуючи викладене, позивач вважає, оскільки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-214398490, виданий відповідачем при страхуванні цивільно-правової відповідальності ТОВ «ТОРГРУП», як власника транспортного засобу DAF XF510FT з державним номерним знаком НОМЕР_1 , передбачає страхову суму за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого у розмірі 160?000,00 грн., а за результатами звіту про визначення вартості матеріального збитку від 07 грудня 2023 року № 0112 розмір завданої власнику автомобіля Mitsubishi Lancer Evo VIII (держ. № НОМЕР_2 ) шкоди складає 148?459,80 грн., відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування лише в розмірі 84?428,50 грн. - з відповідача підлягає стягненню решта не виплаченого відшкодування в сумі 64?031,30 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «УСГ» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин що мають значення для прави, які суд визнав встановленими та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «СК «УСГ»вказує, що 27 жовтня 2023 року уповноваженою особою ПАТ «СК «УСГ» Вілько О.Г. був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та складено Акт огляду транспортного засобу, що є частиною Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року. На підставі проведеного огляду транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ПАТ «СК «УСГ», було замовлено автотоварознавче дослідження, результати якого оформлено у Звіт про оцінку колісного транспортного засобу № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року. Так, відповідно до Звіту, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з урахуванням фізичного зносу складників становить 84 428,55 грн. Враховуючи вищезазначене, ПАТ «СК «УСГ» у передбачений Законом України № 1961-ІV строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Таким чином, позивач взагалі не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитків. Тобто, ПАТ «СК «УСГ» у строки, що визначені Законом України 1961-ІV оглянуло пошкоджений ТЗ та розрахувало збиток, а позивач мав би право звернутися до суб`єкту оцінки лише у випадку якщо б ПАТ «СК «УСГ» у десятиденний строк не оглянуло б пошкоджений ТЗ позивача. Зазначає, що наданий позивачем рахунок СТО, який включає перелік робіт, щодо транспортного засобу Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_3 та переліку обладнання деталей, запасних частин та матеріалів, не є належним доказом, який давав би можливість встановити розмір різниці між вартістю ремонту автомобіля та страховою виплатою, оскільки не містить даних щодо коефіцієнту фізичного зносу. Разом з тим, відповідач не має можливості перевірити достовірність цін, зазначених у рахунку СТО, оскільки офіційно поставляти на територію України марку автомобіля Mitsubishi Lancer EVО VIII Sport 2004 випуску припинили у 2011 році. Також, вказує, що звіт № 0112, на замовлення позивача, є таким, що проведений з порушенням Методики та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки: Відповідно до п. 32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 р. № 1440, у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення. Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків, при цьому, як вбачається зі Звіту № 0112, оцінювач визначав ринкову вартість транспортного засобу станом на момент проведення дослідження - 07 грудня 2023 року, а не на дату заподіяння збитків - 06 жовтня 2023 року. Таким чином, Звіт № 0112 є необ`єктивним та неправильним по своїй суті. Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» у відповідності до вимог Закону, повністю виконало свої зобов`язання за Полісом, а свої вимоги позивач обґрунтовує сумнівним звітом, який заслуговує лише на критичну оцінку суду, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо судовий витрат, зазначає, що вказана справа є малозначною, не відзначається особливою складністю, розгляд справи здійснюється без виклику сторін, зазначення позивачем про витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. є неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для відповідача. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, окрім договору про надання правової допомоги та квитанцій про сплату судового збору та надання правової допомоги, який би підтвердив детальний розрахунок та обсяг правової допомоги, яка була надана позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «DAF» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «MITSUBISHI» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 є працівником ТОВ «ТОРГРУП».

Транспортний засіб DАF XF510FT з номерним знаком НОМЕР_1 також належить ТОВ «ТОРГРУП».

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТОРГРУП», як власника транспортного засобу DАF XF510FT з номерним знаком НОМЕР_1 , застрахована ПАТ «СК «УСГ», що підтверджується полісом №ЕР-214398490.

Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн.

03 листопада 2023 року позивач подав відповідачу заяву про страхове відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми 160 000,00 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» - юридичної особи, яка надає послуги з ремонту пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI LANCER.

30 листопада 2023 року відповідач листом за № ОСЦВ-308 повідомив позивача про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 84 428,50 грн., шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС».

Також відповідач повідомив позивача, що розмір заподіяної позивачу шкоди був визначений на підставі Звіту № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ. У наданні зазначеного звіту позивачу було відмовлено мотивуючи це тим, що дана документація є конфіденційною інформацією страхової компанії.

Не погоджуючись зі сумою страхового відшкодування, 11 грудня 2023 року позивач подав відповідачу заяву про доплату страхового відшкодування до розміру 148 459,80 грн. та копію звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 0112 від 07 грудня 2023 року складеного оцінювачем ОСОБА_3

09 січня 2024 року відповідач своїм листом за № ОСЦВ-308/2 відмовив у задоволені заяви позивача від 11 грудня 2023 року про доплату страхового відшкодування з тих підстав, що оцінювачем ОСОБА_3 під час визначення матеріального збитку було безпідставно завищена вартість складників, що підлягають заміні. Натомість стверджував, що звіт № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року виконаний оцінювачем ОСОБА_4 , страхова компанія вважає правильним.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, страховик винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не заперечується, що 30 листопада 2023 року відповідач, листом № ОСЦВ-308, повідомив позивача про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 84 428,50 грн., шляхом перерахування коштів на станцію технічного обслуговування ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» на підставі звіту № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ, складеного на замовлення ПрАТ «СК «УСГ» СОД ФОП ОСОБА_4 .

Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) викладено правовий висновок: «Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Відповідно до статті 33 Закону № 1961-IV страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП.

У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону № 1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин».

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності у позивача права самостійно звертатись до оцінювача з метою встановлення розміру спричиненої шкоди, оскільки ПрАТ «СК «УСГ» обов`язок з направлення свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна виконало у встановлений законом строк, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже позивач, як учасник справи має право подавати суду докази, якими він обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на вказані приписи закону, позивач, не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, визначеним страховою компанією мав право звернутись до оцінювача, замовити альтернативний звіт про оцінку спричиненої шкоди та подати його суду.

Не направлення страховиком у визначення Законом України № 1961-ІV строк свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків надає потерпілому право самостійно обирати оцінювача для проведення відповідної оцінки.

Разом з тим, зазначений Закон не забороняє потерпілій особі самостійно звертатись до іншого оцінювача з метою визначення розміру матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу, у разі, якщо він не згоден з оцінкою, що проведена на замовлення страховика.

Зазначене узгоджується з вимогами ст. 13, 81 ЦПК України, щодо право учасника справи подавати суду докази.

Заперечуючи розмір матеріального збитку, що був визначений на підставі звіту № 0112 про оцінку вартості матеріального збитку від 07 грудня 2023 року, відповідач не звернув уваги, що належних доказів, що спростовують викладені в ньому висновки матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги в частині, що Звіт № 0112, складений на замовлення позивача визначає ринкову вартість транспортного засобу станом на 07 грудня 2023 року, тоді як дата заподіяння збитків 06 жовтня 2023 року, апеляційний суд відхиляє, оскільки інших доказів, які б підтверджували розмір матеріального збитку та ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу станом на 06 жовтня 2023 року суду не надано.

Звіт № ОСЦВ-308 від 07 листопада 2023 року складено ФОП ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ «СК «УСК», взагалі не містить дати станом на яку визначено розмір матеріальної шкоди та ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу.

Крім того, Звіт виконаний на замовлення відповідача взагалі базується на порівнянні пошкодженого ТЗ позивача з автомобілем Mitsubishi Lancer IX 1.6i, (а.с. 109), тоді як фактично пошкоджений автомобіль - Mitsubishi Lancer Evo VIII, що має повний привід і двигун об`ємом 1997 см?, а не 1.6 см?.

Зазначене суттєво вплинуло на визначення ринкової вартості пошкодженого автомобіля, яка за Звітом № 0112, складеним на замовлення позивача складає 675 689,42 грн. (щодо автомобіля Mitsubishi Lancer Evo VIII), а за звітом, виготовленим на замовлення відповідача (щодо автомобіля Mitsubishi Lancer) складає 151 203,00 грн., а відтак і на встановлений розмір матеріального збитку.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визначення розміру матеріального збитку, спричиненого автомобілю позивача на підставі звіту № 0112, що виготовлений 07 грудня 2023 року на замовлення позивача, який в даному випадку є належним та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги, що звіт № 0112 від 07 грудня 2023 року є недостовірним, необґрунтованим, незаконним і складений з порушенням методології та нормативно-правових актів, які регулюють оціночну діяльність, відхиляються апеляційним судом, оскільки зводяться до суб`єктивної оцінки доказу відповідачем, який на спростування даного звіту належних та допустимих доказів не подав.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежності, як доказів, рахунків з СТО, апеляційний суд відхиляє, оскільки оскаржуване судове рішенням зазначеними доказами не обґрунтовувалось. Стягуючи з відповідача суму недоплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції в якості доказу розміру такого відшкодування взяв до уваги звіт про оцінку № 0112 від 07 грудня 2023 року, а не рахунки СТО.

Вказуючи, що в ремонтній калькуляції № 0290 від 07 грудня 2023 року, яка є невід`ємною частиною Звіту № 0112, в розділі запасні частини оцінювач ставить ціни на деталі, які взяті з Рахунку СТО, проте вказані ціни не можуть бути підтверджені офіційним дилером Mitsubishi, оскільки, згідно відповіді Офіційного диллера Mitsubishi від 08 квітня 2024 року, марку автомобіля Mitsubishi Lancer EVО VIII Sport 2004 випуску офіційно поставляти на територію України припинили у 2011 році, відповідач не звернув уваги, що будь-якого іншого розрахунку, який б підтверджував ціни на деталі відмінні від рахунку СТО суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., виходячи з наступного.

За змістом частин першої, п. 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду Договір про надання правової допомоги № 25/10 від 20 жовтня 2023 року та копію квитанції про сплату за послуги за надання правової допомоги від 28 березня 2024 року.

У пункті 4.5 договору передбачений порядок здійснення розрахунків, а також вартість юридичної допомоги.

Разом з цим, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокатом не надано жодного доказу, який би підтверджував обсяг наданих послуг, вартість кожної із них, а також годинний еквівалент роботи адвоката.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17, підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви про відшкодуванні витрат на правову допомогу.

З зазначених підстав рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривеньскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.