ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 704/748/25
Провадження № 22-ц/821/1786/25
Категорія: 331060300

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Дмитренко В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка Михайла Олександровича на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко М. О. звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Просив визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначав, що 20.07.1986 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб. Під час перебування в шлюбі у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.12.1991 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано та змінено прізвище ОСОБА_1 з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

У 2025 році вона виявила намір подарувати своєму синові, від першого шлюбу, земельну ділянку (пай), яка належить їй на праві приватної власності, в результаті чого звернулася до нотаріуса.

Під час вивчення нотаріусом документів, було встановлено, що в документах, які підтверджують її родинні зв`язки із сином містять розбіжності, а саме згідно паспорту та свідоцтва про його народження прізвище її сина зазначено як « ОСОБА_2 », а відповідно до документів, що посвідчують її особу, під час перебування в першому шлюбі, її прізвище зазначене як « ОСОБА_7 ».

Для виправлення даної помилки заявниця звернулася до органів ДРАЦСу задля виправлення вказаної помилки. Проте їй повідомили, що дану помилку можливо вирішити, однак це призведе до великих наслідків, а саме до заміни всіх документів ОСОБА_2 , що є дуже затратним та довготривалим процесом.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин між нею та її сином ОСОБА_2 , що має для неї юридичне значення та дасть змогу подарувати сину належне їй нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 30.07.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що звертаючись із заявою до суду, ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту родинних відносин їй необхідне для того, щоб при укладенні договору про відчуження належної їй земельної ділянки скористатись відповідними пільгами щодо оподаткування.

Суд першої інстанції зазначив, що факт родинних відносин між заявницею та її сином не визнається через те, що в свідоцтві про народження сина заявниці ОСОБА_2 його прізвище та прізвище батьків записано « ОСОБА_8 », тоді коли в дійсності прізвище батьків, відповідно до інших документів зазначається як « ОСОБА_5 », тобто у правовстановлюючих документах наявні помилки.

Вказує, що діючим законодавством України визначений позасудовий порядок виправлення помилок у правовстановлюючих документах, а саме: органи, що видали правовстановлюючий документ, можуть виправити помилку в такому документі лише у тому разі, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав правовстановлюючий документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок).

Суд зазначив, що оскільки помилки, допущені в зазначені даних особи в документах можливо виправляти шляхом звернення до уповноважених органів, що їх видавали, а не шляхом звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження, тому заява задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 25.08.2025 через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко М. О. подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення таким, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт родинних відносин між нею та її сином, що необхідно їй для реалізації майнових та спадкових прав. В інший спосіб вона не може підтвердити вказані обставини, про що свідчить той факт, що помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі про народження її сина має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Зазначає, що така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.08.2025 у справі № 214/4980/22.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції не взяв до уваги, вищевикладені обставини, не врахував правові висновки Верховного Суду викладені в постановах при вирішенні подібних справ, що стало причиною прийняття незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом

Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 5 від 29.04.1988, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с 10).

Згідно з паспортом громадянина України ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки № 318 від 11.04.2023 у виконкомі Майданецької сільської ради Тальнівського району Черкаської області 20.07.1986 зареєстровано одруження громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , запис акта № 12.

26.12.1991 у відділі РАГС Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано розірвання шлюбу, запис акту № 114. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому ОСОБА_5 , їй ОСОБА_6 (а.с. 8).

Згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу 26.12.1991 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвали шлюб. ОСОБА_7 присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 9).

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

03.12.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка М. О. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Відповідно до п. 1 ч. 1 даної статті суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 2 даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, допускається виключно у разі, якщо цей факт безпосередньо породжує для заявника конкретні юридичні наслідки. Відповідно, заявник у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, визначає з якою саме метою він просить установити такий факт, виникнення яких саме прав та обов`язків ставиться в залежність від встановлення такого факту.

На думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції формально підійшов до оцінки мети звернення заявниці.

Звертаючись із даною заявою про встановлення факту родинних відносин, заявниця ОСОБА_1 зазначала мету встановлення такого факту намір подарувати своєму синові ОСОБА_9 своє нерухоме майно та скористатися при цьому пільговим оподаткуванням при укладенні договору дарування такого майна.

Тобто, у застосуванні податкових пільг при укладенні договору дарування нерухомого майна зачіпаються права та інтереси заявниці, тому що з наданих ОСОБА_1 докуменів на підтвердження факту родинних відносин вбачається різне (відмінне) написання в свідоцтві про народження сина її прізвища « ОСОБА_8 » та прізвища сина « ОСОБА_8 » з документами, що посвідчували її особу, під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_3 . Відповідно в той період вона мала прізвище « ОСОБА_5 ».

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд виходив з того, що в правовстановлюючих документах наявні помилки та діючим законодавством України визначений позасудовий порядок виправлення помилок у таких документах, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав правовстановлюючий документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок).

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про встановлення факту, обґрунтовує її, що розбіжність в анкетних даних заявника та її сина, а саме в зазначені їх прізвищ в документах, виникли при видачі свідоцтва про народження її сина.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, однак родинними стосунками (у праві) є кровний зв`язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків.

Виходячи з вимог Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Щодо висновків суду першої інстанції про можливість встановлення родинних відносин між ОСОБА_1 та її сином в позасудовому порядку слід зазначити наступне.

Аналіз правових норм які регулюють спірні правовідносини свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Згідно із ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Родинні (сімейні) відносини виникають в момент їх офіційної реєстрації, а отже реалізація механізму зміни прізвища, що відбувається після вказаних подій не може підмінити собою встановлення такого факту.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечують, що ОСОБА_1 є відповідно матір`ю ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції безпідставно вказав, що факт родинних відносин між заявницею та її сином не визнається, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_2 наявні помилки, а саме його прізвище та прізвище батьків записано як « ОСОБА_8 », тоді коли в дійсності прізвище батьків « ОСОБА_5 ».

На думку суду апеляційної інстанції, потенційне звернення до органів ДРАЦС з вимогою про внесення виправлень (змін) до актового запису може призвести до необхідності заміни всіх документів сина заявниці, що є непропорційним обтяженням для реалізації законних прав. Розбіжність у прізвищах є суттєвою перешкодою для реалізації багатьох прав та обов`язків, які виникають з факту родинних відносин у повсякденному житті.

Верховний Суд у своїй постанові від 06.08.2025 у справі № 214/4980/22 зазначив, що встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Суд першої інстанції не вказав на наявність спору про право, який би перешкоджав розгляду справи в порядку окремого провадження. Як встановлено практикою Верховного Суду (наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18)), справи про встановлення фактів розглядаються в окремому провадженні, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У даній справі відсутні будь-які ознаки спору, а заінтересована особа (нотаріус) лише вказала на неможливість вчинення нотаріальної дії без судового встановлення факту.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Однак такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

У даному випадку, вимога суду першої інстанції про те, що заявниця має звернутися до інших уповноважених органів для вирішення даного питання, фактично призводить до надмірного обтяження та позбавляє заявниці ефективного доступу до правосуддя.

Звертаючись до суду, заявниця не просить змінити прізвище, а просить встановити факт родинних відносин, який підтверджується наявними документами, але має розбіжності у написанні прізвища матері та сина. Цей факт має безпосереднє юридичне значення для реалізації нею своїх прав та інтересів, та взагалі на визнання факту буття матір`ю свого сина. Це є реальним, індивідуально вираженим та охоронюваним законом інтересом, який підлягає судовому захисту.

У даному випадку суду були надані докази, що син заявниці народився у шлюбі, зареєстрованому у встановленому законом порядку між його матір`ю ОСОБА_11 та батьком ОСОБА_3 . Факт родинних відносин необхідно встановити у зв`язку з неоднаковим написанням прізвища батьків в свідоцтві про народження ОСОБА_2 та інших документах, що посвідчували їх особи. Спору щодо походження ОСОБА_2 від ОСОБА_11 з матеріалів справи не вбачається.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка М. О. підлягає задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції від 30.07.2025 скасуванню з ухваленням нового про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка Михайла Олександровича задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков