Номер провадження по справі 2/387/592/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №4963278 від 29.07.2021 у розмірі 42070,00 грн.

Свій позов ТОВ "Фінансова компанія " Кредит-Капітал " обґрунтовує тим, що 29.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №4963278. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у загальному розмірі 10000,00 грн строком на 1 день зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" 18.10.2021 укладено Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, відповідно до якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 42070,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

31.07.2025, засобами поштового зв`язку, від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, просить в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема: укладення кредитного договору між ним та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору; перерахування тіла кредиту первісним кредитором; розміру відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами; перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог. Щодо вимоги позивача в частині стягнення боргу за нарахованою комісією, відповідач вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки умови кредитних договорів про нарахування комісії є нікчемними. Також зазначив, що з наданих позивачем документів не вбачається, що гонорар адвоката в сумі 7000,00 грн взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно із ОСОБА_1 , тому відсутні правові підстави для стягнення з нього витрат на професійну (правничу ) допомогу на користь позивача .

29.07.2025 представник позивача Усенко М.І., через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що аргументи відповідача у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Всупереч доводам відповідача договір факторингу містить достатні дані, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, містить підписи сторін та скріплений печатками. Однак позивач позбавлений можливості надати цілий Реєстр боржників до Договору факторингу №77-МЛ від 18.10.2021 року з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 ЗУ «Про банківську таємницю»). На підтвердження укладення кредитного договору № 4963278 представником товариства до позовної заяви додано копії зазначеного кредитного договору, додаток до договору - графік платежів до кредитного договору, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 , також надано копії анкети-заяви на кредит, паспорт споживчого кредиту. Всупереч твердженням відповідача, в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір № 4963278 від 29.07.2021, отримав одноразовий ідентифікатор V76499 та вказано номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. Отже 29.07.2021 відповідачу було надано кредит в сумі 10000,00 грн. Так, відповідно до п. 1.3. кредитного договору, кредит надається строком на 1 день з 29.07.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.5.2 кредитного договору було встановлено проценти за користування кредитом в розмірі 170,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,7% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Тобто, 30.07.2025 року відповідачу було нараховано проценти за користування кредитом згідно п. 1.5.2. кредитного договору в розмірі 170,00 грн в день, що становить 1,7% в день.Відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору та становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Всього в період з 31.07.2021 по 28.09.2021 відповідачу нараховано проценти за користування кредитом: 500,00 (грн) * 60 (днів) = 30000,00 (грн). Загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом протягом всього періоду складає: 170,00 грн + 30000,00 грн = 30170,00 грн. Щодо нарахування комісії, то ОСОБА_1 , підписавши кредитний договір, засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію згідно кредитної заборгованості недійсною визнана не була. За таких обставин «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як позивач, має право вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі щодо комісії. Також позивач заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, вважаючи, що така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. Відсутність документів, які безпосередньо підтверджують оплату, не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат, якщо сторона, що вимагає їх стягнення, подала інші докази, що свідчать про надання правової допомоги та обґрунтовують понесені витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача ОСОБА_2 31.10.2025, через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до довідки про доставку електронного документу, встановлено, що документ в електронному вигляді "Ухвала" від 02.09.2025 по справі №387/1070/25 надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено 11.09.2025.

Процесуальні дії у справі

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 08.07.2025, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 02.09.2025. Також судом витребувано інформацію у АТ КБ «Приват Банк».

За наслідками судового засідання 02.09.2025, розгляд справи відкладено на 05.11.2025, про що 02.09.2025 постановлено відповідну ухвалу.

З врахуванням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2021, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" зареєстроване як юридична особа 03.07.2007, види економічної діяльності, 64.92 інші види кредитування (основний) (а.с.31)

Судом встановлено, що 29.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4963278. Відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Пунктами 1.2-1.4 кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 10000,00 гривень. Кредит надається строком на 1 день з 29.07.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 30.07.2021. Згідно з п.1.5.1. комісія за надання кредиту 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом: 170,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 стандартна (базова) проценти ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3.1.1 договору визначено можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту. Відповідно до п.2.3.1.2 пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування . Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Пунктом 6.1 договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/ або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 4.2. договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець має право нараховувати проценти за стандартною базовою ставкою, передбаченою п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦКУ. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦКУ, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору. З п. 6.5 укладеного між сторонами договору вбачається, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с.12-16).

До договору надано додаток №1 - графік платежів , який містить обчислення загальної вартості кредиту для клієнта у розмірі 12070,00 грн , з яких 10000,00 грн - сума кредиту за договором, 170,00 грн - проценти за користування кредитом, 1900,00 грн - комісія, та паспорт споживчого кредиту (а.с. 17,18).

Подана до суду позивачем анкета-заява на кредит № 4963278 від 29.07.2021 містить надану позичальником згоду, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві (а.с. 10-11).

Також позивачем надано довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до копії платіжного доручення № 52418730 від 29.07.2021, ТОВ "Мілоан" перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 кошти згідно договору №4963278 в сумі 10000,00 гривень (а.с.20).

З інформації наданої АТ КБ "Приват Банк" від 28.07.2025 №20.1.0.0.0/7-250723/34051-БТ, встановлено, що в АТ КБ "Приват Банк" на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку здійснено переказ коштів 29.07.2021, сума 10000,00 грн, інформація про платника viplata zaima Miloan.

Отже, ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на обумовлену суму, що підтверджується копією платіжного доручення.

З відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 по кредитному договору 4963278, встановлено, що ОСОБА_1 за період з 29.07.2021 по 28.09.2021 не здійснював просплат (а.с.21).

Також судом встановлено, що 23.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, що укладені між ТОВ "Мілоан" та боржниками (а.с.22-26).

Відповідно до копії платіжної інструкції 47756 від 19.10.2021, ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» кошти за придбання (відступлення) прав вимоги згідно п.7.1 договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 у сумі 3104629,65 гривень (а.с.29).

Суду надано копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 за договором відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 (а.с.28); копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 4963278 від 29.07.2021, загальна сума заборгованості становить 42070,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума виданого кредиту; 30170,00 грн залишок по відсотках, 1900,00 грн залишок по комісії (а.с.27).

23.06.2025 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги з наданням строку для погашення суми заборгованості у розмірі 42070,00 грн.(а.с.30).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1-2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.1046 вказаного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України.

За вимогами ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наведене дає підстави для висновку, що дійсно 29.07.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» в електронній формі укладено договір про споживчий кредит №4963278, та відповідач був ознайомлений з усіма їх істотними умовами і прийняв їх.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 договору про споживчий кредит.

Відтак, оскільки відповідач взяв на себе певні зобов`язання, належним чином в установлений договором строк не виконав, за розрахунком позивача, на час звернення до суду, за ним рахується заборгованість за договором про споживчий кредит №4963278 від 29.07.2021, у загальному розмірі 40170,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн, заборгованість за відсотками 30170,00 грн.

Таким чином, відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит та на отримання процентів за користування кредитом.

Поряд з цим, з огляду на надані суду матеріали, суд вважає, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1900,00 грн, виходячи з такого.

Так, положеннями п.1.5.1. договору про споживчий кредит №4963278 від 29.07.2021 комісія за надання кредиту 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово.

При цьому суд зважає на приписи ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»,за якими для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21ЗУ "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 13 січня 2006 року).

Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», частини першої статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів у редакції», чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті3та частини третьої статті509ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17).

У цій справі комісійна винагорода за надання кредиту відповідає загальним зобов`язанням кредитної установи та звичайній її діяльності, є обставиною укладення кредитного договору, оскільки без надання кредиту договір не вважався б укладеним з огляду на ст. 1046 ЦК України, з позовної заяви та наданих до неї документів не вбачається інших сум, включених до складу комісії, ніж за надання кредиту.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити, з огляду на нікчемність положень пунктів кредитного договору, що визначають плату за обслуговування кредиту.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "ФК "Кредит Капітал" посилалося на те, що воно набуло права вимоги до відповідача на підставі договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021.

Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо відсутності в матеріалах справи реєстру боржників до договору факторингу, а відтак і не доведення факту переходу права вимоги до позивача.

Так, у відповіді на відзив від 29.07.2025 суду представник позивача зазначав, що надання такого реєстру є неможливим, оскільки він містить відомості про значну кількість боржників, які становлять банківську таємницю. Розкриття такої інформації можливе лише в порядку, передбаченому законом. На думку суду, зазначене обґрунтування є правомірним та відповідає вимогам частини другої статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено можливість подання засвідченого витягу з документа, якщо для вирішення спору має значення лише його частина.

Інші заперечення представника відповідача також не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, позаяк наданими позивачем доказами та відповідними поясненнями доведено наявність у відповідача боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитом .

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відтак наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту в розмірі 10000,00 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 30170,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 4ст. 137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025 укладений між ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт №365 надання послуг від 16.06.2025 боржник ОСОБА_1 сума наданих послуг відповідно до договору складає 7000,00 грн; детальний опис наданих послуг до акту №365 за договором про надання правової допомоги № 0206 від 02.06.2025; копію ордеру серії ВС №1374343 від 04.06.2025.

Суд погоджується, що наведені у розрахунку витрати дійсно пов`язані з розглядом справи, але вважає, що їх розмір не є пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін.

Так, з огляду на складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість та порядок судового провадження, суд переконаний, що витрати на правничу допомогу є дещо завищеними.

Оскільки рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, чим відновлено порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, враховуючи недотримання співмірності витрат на правничу допомогу, беручи до уваги заперечення сторони відповідача стосовно розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що необхідно зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу до суми 4000,00 грн, яка відповідатиме принципу розумності.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 3819,35 грн.

Відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведеного, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2313,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст .11, 207, 526, 530, 1046, 1050, 1054, 1077, 1081 ЦК України, ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про споживчий кредит №4963278 укладеного 29.07.2021 в розмірі 40170 гривень 00 копійок (сорок тисяч сто сімдесят гривень 00 копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 30170,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" витрати зі сплати судового збору у розмірі 2313 гривень 00 копійок (дві тисячі триста тринадцять гривень 00 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3819 гривень 35 копійок (три тисячі вісімсот дев`ятнадцять гривень 35 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, місто Львів, Львівська область, );

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО