Справа № 130/3149/24
Провадження № 22-ц/801/2525/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 рокуСправа № 130/3149/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Сопруна В. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий Лев», в інтересах якого діє адвокат Путілін Євген Вікторович, на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шепеля К. А. в залі суду в м. Жмеринка Вінницької області, повне судове рішення складено 24 жовтня 2025 року,

у цивільній справі № 130/3149/24 за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Золотий Лев» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Фермерського господарства «Золотий Лев» (далі ФГ «Золотий лев») про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є власницею земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,0182 га, кадастровий номер :06:001:008, яка розташована на території колишньої Коростівецької сільської ради Жмеринського району. Зазначену земельну ділянку вона успадкувала після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий лев» 05 січня 2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років, з моменту підписання акту приймання передачі земельної ділянки в користування орендарю.

Відповідно до умов договору орендна плата за кожен рік оренди оплачується в термін до 30 листопада кожного року оренди, в гривнях, готівковими коштами, через касу орендаря. При переході земельної ділянки у спадщину спадкоємці набувають права власності та обов`язків орендодавця, згідно з даним договором.

Згідно з вимогами статті 148-1 Земельного кодексу України позивачка 20 вересня 2021 року на адресу ФГ «Золотий лев» цінним листом з описом, з рекомендованим повідомленням про вручення, надіслала повідомлення про зміну власника земельної ділянки, яку вона успадкувала. У листі просила виплатити їй орендну плату за 2021 рік, згідно з умовами договору. Відповідач вказаного листа отримав, однак жодної відповіді позивачці не надіслав. У зв`язку з чим 15 грудня 2021 року вона знову направила відповідачу листа з претензією про невиплату орендної плати, де повторно просила виплатити їй орендну плату за 2021 рік. Відповідач листа отримав, однак жодної відповіді не надав, орендної плати не сплатив та в подальшому всіляко ухилявся від виконання свого обов`язку за договором оренди, на телефонні дзвінки не відповідав, особистого спілкування уникав. Позивачка ще двічі направляла відповідачу претензії, однак відповіді на них не отримала. Отже, станом на момент звернення до суду з цим позовом, їй не виплачено орендну плату за 2021 - 2023 роки.

Викладені обставини, на переконання позивачки, є грубим порушенням норм закону та умов договору оренди землі, укладеного між сторонами.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 у заявленому позові просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0008, площею 1,0182 га від 05 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Золотий лев», зареєстрований 14 грудня 2012 року у Відділі Держкомзему у Жмеринському районі, про що вчинено запис № 07293, припинивши право оренди відповідача на належну позивачці земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2025 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0008, площею 1,0182 га, що розташована на території Жмеринської міської ради (колишньої Коростівецької сільської ради Жмеринського району) Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, від 5 січня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Золотий лев», зареєстрований 14 грудня 2012 року у Відділі Держкомзему у Жмеринському районі, про що вчинено запис №07293, та припинено право оренди на вказану земельну ділянку за Фермерським господарством «Золотий лев».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що під час вирішення спору встановлено систематичність невиплати орендарем плати за користування земельною ділянкою, оскільки на претензії позивачки №1 від 15 грудня 2021 року, №2 від 28 грудня 2022 року та №3 від 25 грудня 2023 року, відповідач 06 жовтня 2022 року направив їй листа про необхідність зазначення платіжних реквізитів, однак вказані претензії фактично залишив без відповідей. При цьому, місцевий суд виходив з обставин того, що умовами договору передбачено виплату орендної плати через касу підприємства, які не були виконані орендарем, тому дійшов до висновку про доведеність позовних вимог та наявність достатніх підстав для розірвання договору оренди із припиненням права оренди відповідача на належну позивачці земельну ділянку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, відповідач ФГ «Золотий лев», діючи через свого представника адвоката Путілін Є. В., подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права (зокрема положень ст. 148-1 ЗК України, ст. 651 ЦК України) без урахування застосування вказаних норм матеріального права, викладених в правових висновках Верховного суду, зокрема в постановах від 28 червня 2022 року в справі № 551/542/20 провадження № 61-16493св21, від 13 лютого 2023 року в справі № 551/543/20 провадження № 61-572св22, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Сопрун В. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2025 року справу призначено до розгляду на 02 грудня 2025 року о 11 год 40 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що первинні документи щодо виплати орендної плати до 2021 року були знищені з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема наказу Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012, оскільки термін зберігання таких документів встановлено від 3-х до 5-років, тому надати довідку про виплату орендної плати за вказаний рік немає можливості.

Також представник відповідача зазначає, що оскільки в поданій претензії ОСОБА_1 не було повідомлено про платіжні реквізити, то 16.02.2022 та 06.10.2022 на її адресу, відповідачем було надіслано два листи щодо повідомлення банківських реквізитів для перерахування орендної плати, що підтверджується відповідними листами з описом та квитанцією про направлення. Однак відповіді на них отримано не було.

З огляду на викладені обставини, за 2022 рік засобами поштового зв`язку позивачці була перерахована оренда плата в сумі 3 770 грн, що підтверджується службовим чеком від 17.10.2022.

Вказує, що 30.12.2023 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 знову перерахована оренда плата за 2023 рік у розмірі 6 000 грн, однак платіж повернувся в зв`язку з відмовою адресата його отримати, що підтверджується платіжною інструкцією банку про повернення від 20.02.2024.

27.11.2024 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 перерахована оренда плата за 2024 рік у розмірі 7 000 грн, та цей платіж також повернувся в зв`язку з відмовою адресата його отримати, що підтверджується платіжною інструкцією банку по повернення від 05.02.2025 та звітом про перекази 11904253/UP-129161033, а також відповіддю АТ «Укрпошта» від 13.05.2025.

Наведене вказує на те, що позивачці в 2022-2024 роках перераховувалась орендна плата, однак вона ухилилась від її отримання.

Отже, апелянт вважає, саме в зв`язку з ухиленням позивачки від отримання орендної плати та невиконанням нею обов`язку, визначеного ст. 148-1 ЗК України щодо повідомлення нею банківських рахунків, останньою не була отримана орендна плата за 2021-2024 роки, а не в зв`язку з порушенням умов договору орендарем, як констатував суд першої інстанції.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому позивачка повністю не погоджується з доводами апелянта, вважає їх безпідставними, надуманими, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вважає доводи відповідача, про те, що ним було нараховано орендну плату за 2021-2023 роки, а позивачка нібито відмовилась її отримувати, є відверто маніпулятивними, нічим не підтвердженими та неправдивими в цілому.

Звертає увагу, що докази на які посилається відповідач, про нібито її відмову від отримання поштових переказів не містять такої інформації взагалі.

Зокрема, чек від 17.10.2022 на суму 3 700 грн, платіжна інструкція від 30.12.2023 на суму 6 000 грн, платіжна інструкція від 27.11.2024 на суму 7 000 грн, - не містять жодної інформації про відмову позивачки від отримання орендної плати. Не містить такої інформації і звіт про перекази 11904253/UP-129161033.

Також вказує, що в листі АТ «Укрпошта», на який посилається апелянт, зазначено, що за повідомленням відповідного структурного підрозділу АТ «Укрпошта», грошовий переказ № від 26.12.2024, на суму 7 000 грн, - адресатом неодержаний, повернений відправнику.

Вважає, що між словом «неодержаний» та «відмовився від отримання» існує суттєва відмінність, а апелянт вже вкотре, як і в суді першої інстанції лише намагається здійснити підміну понять та таким чином ввести суд в оману.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Представник відповідача адвокат Путілін Є. В. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача адвокат Московко О. О. заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 05 січня 2012 року між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий лев» було укладено договір оренди земельної ділянки №5. Об`єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер :06:001:008, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД №382379 від 13 березня 2007 року.

Згідно з пунктом 3.1. договору земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років.

Пунктом 4.3. договору визначено, що орендна плата виплачується орендарем в гривнях готівковими коштами через касу орендаря (а.с.16-18, 67-69).

Відповідно до акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), додатку №1 до договору оренди землі від 05 січня 2012 року, сторонами договору погоджено межі земельної ділянки (а.с.9, 71).

Згідно з актом приймання передачі земельної ділянки в оренду, орендодавець ОСОБА_2 передала, а орендар ФГ «Золотий лев» прийняв в строкове платне володіння та користування земельну ділянку кадастровий номер :06:001:008, що розташована на території Коростівецької сільської ради (а.с.10,70).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину 14 вересня 2021 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:001:008 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 земельна ділянка належала на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯД №382379, виданого 10 серпня 2007 року Жмеринською РДА (а.с.12, 72).

Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, станом на 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 з першого кварталу 2020 року по 2 квартал 2024 року орендної плати за земельну ділянку від ФГ «Золотий лев» не отримувала (а.с.13-15).

Згідно з копією паспорта, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась та зареєстрована в с. Коростівці Жмеринського району (а.с.19-21).

ОСОБА_1 20 вересня 2021 року написала до ФГ «Золотий лев» листа, у якому вказала, що повідомляє про те, що вона оформила спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 та є власником земельної ділянки площею 1,0182 га, кадастровий номер :06:001:008 і просить письмово їй повідомити про нарахування, дату та місце виплати орендної плати. До листа додала копію свідоцтва про право на спадщину та витяг про реєстрацію права власності (а.с.22).

Згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, фермерське господарство листа отримало 28 вересня 2021 року (а.с.23).

ОСОБА_1 направила до ФГ «Золотий лев» претензію про невиплату орендної плати №1, у якій вказала, що їй не виплачена орендна плата за 2021 рік, 20 вересня 2021 року вона вже зверталась до них з листом, однак жодної відповіді не отримала (а.с.24).

Вказану претензію фермерське господарство отримало 23 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25).

Претензію №2 із вимогою виплатити орендну плату за земельну ділянку за 2021-2022 роки позивачка направила відповідачу 28 грудня 2022 року, і фермерське господарство її отримало 04 січня 2023 року (а.с.26-27).

Претензію про невиплату орендної плати №3 ОСОБА_1 рекомендованим листом направила відповідачу 25 грудня 2023 року, де вже просила виплатити їй орендну плату за три роки з 2021 по 2023 рік (а.с.28).

ФГ «Золотий лев» претензію отримало 29 грудня 2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом 14 вересня 2021 року ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 отримала у спадщину земельну ділянку 9а площею 1,0182 га кадастровий номер :06:001:008, розташовану на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.30).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 25 травня 2012 року внесено відомості до державного реєстру земель про реєстрацію іншого речового права. Право оренди земельної ділянки зареєстровано 9 вересня 2021 року. Орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі до 30 листопада кожного року оренди і складає 3,5 % від грошової оцінки земельної ділянки (а.с.73).

Відповідно до акту від 29 грудня 2024 року ФГ «Золотий лев» вилучено та знищено документи господарства за номенклатурою справ за період з 2012 по 2020 рік (а.с.74-75).

Керівник ФГ «Золотий лев» В. Журжа 16 лютого 2022 року направив ОСОБА_1 відповідь на претензію про усунення перешкод шляхом її повернення власнику, у якій надав відповідь на її претензію від 09 лютого 2022 року. У відповіді вказав, що відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 Земельного кодексу України до неї переходять права та обов`язки попереднього власника і вона має повідомити свої платіжні реквізити, з метою належного виконання умов договору оренди (а.с.76-77).

06 жовтня 2022 року керівник ФГ «Золотий лев» В. Журжа направив ОСОБА_1 листа щодо повідомлення банківських реквізитів для перерахування орендної плати (а.с.78).

17 жовтня 2022 року через АТ Укрпошта ВПЗ Жмеринка відправником ФГ «Золотий лев» направлено ОСОБА_1 грошовий переказ в розмірі 3 770 грн орендної плату за землю, згідно з договором оренди від 05 січня 2012 року (а.с.80-81). Відомості про отримання відсутні.

Відповідно до платіжної інструкції № від 05 лютого 2025 року АТ «Укрпошта» повернуло ФГ «Золотий лев» 7 000 грн грошового переказу (а.с.82).

Згідно з платіжною інструкцією № від 20 лютого 2024 року, АТ «Укрпошта» повернуло ФГ «Золотий лев» 6 000 грн грошового переказу, призначення платежу ОСОБА_1 , одержувач відмовився від орендної плати за земельну ділянку згідно договору (а.с.83).

Згідно з платіжними інструкціями №40 від 27 листопада 2024 року та №339 від 30 грудня 2023 року, ФГ «Золотий лев» перерахувало АТ «Укрпошта» 7 000 грн та 6000 грн оплати за послуги грошового переказу, згідно з договором (а.с.84-85).

Відповідно до звіту про перекази за реєстром юридичної особи ФГ «Золотий лев» Сліпенькій Т.В. направлявся грошовий переказ на суму 7 000 грн, статус переказ повернуто (а.с.86-87).

У відповідь на запит адвоката Путіліна Є. В. (а.с.88) АТ «Укрпошта» повідомило, що грошовий переказ № від 26 грудня 2024 року в сумі 7 000 грн на ім`я ОСОБА_1 , відправником якого значиться ФГ «Золотий лев», адресатом не одержаний, повернений відправнику 05 лютого 2025 року (а.с.107).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Між сторонами виник спір про дострокове розірвання договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Як визначено частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

У постанові від 20 листопада 2024 у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року, у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року, у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Як визначено статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В справі, що розглядається, як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на те, що отримала у спадщину земельну ділянку і відповідно і право оренди перейшло до неї. Відповідачем порушено умови договору оренди, у виді систематичної невиплати орендної плати за договором. При цьому орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою за 2021-2023 роки позивачка не отримувала, а тому просить розірвати договір оренди, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий лев».

Така несплата є порушенням пункту 7.11 укладеного між сторонами договору, яким встановлено, що орендар повинен своєчасно вносити орендну плату відповідно до умов даного договору.

У пунктах 4.2 та 4.3 договору вказано, що за кожен рік оренди орендна плата оплачується в термін до 30.11 кожного року оренди; орендна плата виплачується орендарем в гривнях готівковими коштами через касу орендаря.

Крім того, відповідно до п. 7.2.6 договору, при переході земельної ділянки (її частини) у спадщину, спадкоємці набувають всі права та обов`язки орендодавця згідно даного договору.

Згідно з пунктом 10.3 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених цим договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина перша статті 612 ЦК України).

Судом встановлено та визнається сторонами у справі, що позивачці ФГ «Золотий лев» направлялось повідомлення, де було зазначено про необхідність надання нею платіжних реквізитів для перерахування коштів за оренду землі, відповідно до вимог статті 148-1 Земельного кодексу України.

У частинах першій-третій статті 148-1 Земельного кодексу України зазначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

На виконання вимог цієї статті позивачкою і було направлено відповідачу повідомлення про зміну власника земельної ділянки (а.с.22), до якого вона додала копію свідоцтва про право на спадщину та витяг про реєстрацію права власності.

Також позивач, посилаючись на умови договору оренди земельної ділянки, де зокрема у пункті 4.3. зазначено, що орендна плата виплачується орендарем в гривнях готівковими коштами через касу орендаря, вказує, що до фермерського господарства для отримання коштів через касу орендаря її ніхто не запрошував.

При цьому, представник відповідача адвокат Путілін Є. В. в суді першої інстанції надав пояснення, що попередня власниця земельної ділянки отримувала оренду плату безпосередньо в касі господарства.

Зокрема, чек від 17.10.2022 на суму 3 700 грн, платіжна інструкція від 30.12.2023 на суму 6 000 грн, платіжна інструкція від 27.11.2024 на суму 7 000 грн, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не містять жодної інформації про відмову позивачки від отримання орендної плати. Не містить такої інформації і звіт про перекази 11904253/UP-129161033.

Згідно з платіжною інструкцією від 20.02.2024 АТ «Укрпошта» повернуло ФГ «Золотий лев» 6 000 грн грошового переказу, призначення платежу ОСОБА_1 , одержувач відмовився від орендної плати за земельну ділянку згідно договору.

У листі АТ «Укрпошта», на який посилається апелянт, зазначено, що за повідомленням відповідного структурного підрозділу АТ «Укрпошта», грошовий переказ № від 26.12.2024, на суму 7 000 грн, - адресатом неодержаний, повернений відправнику (а.с.107).

Щодо відмови позивачки від отримання грошового переказу через АТ «Укрпошта», то суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не було проінформовано про наміри орендаря сплачувати орендну плату саме таким чином, і отримувати чи не отримувати грошові перекази, невідомого їй призначення є її правом. А виплата орендної плати через касу орендаря є його обов`язком, відповідно до умов договору оренди.

Слід зауважити, що орендар здійснював оплату шляхом поштового переказу, що хоча й прямо не заборонено умовами Договору, але з огляду на добросовісність як одну із фундаментальних засад цивільних відносин, така його поведінка є не зовсім коректною.

Також суд звертає увагу на те, що згідно з п. 4.1 договору, орендна плата за користування земельною ділянкою складає за рік оренди 3,5% нормативної грошової оцінки, вказаної в п. 2.5 Договору.

При цьому, будь-яких домовленостей, додаткових угод між позивачкою та відповідачем, щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки в частині зміни порядку виплати орендної плати не укладалось.

Так, позивачкою в повідомленні про зміну власника земельної ділянки від 20.09.2021, чітко вказано: «відповідно до умов договору земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:008, а саме п. 4.1, п. 4.2, п. 4.3, п. 4.7, прошу письмово мене повідомити, про суми нарахування та про дату, час та місце виплати орендної плати».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про систематичність невиплати орендарем плати за користування земельною ділянкою, оскільки на претензії позивачки №1 від 15 грудня 2021 року, №2 від 28 грудня 2022 року та №3 від 25 грудня 2023 року відповідач 6 жовтня 2022 року направив позивачці листа про необхідність зазначення платіжних реквізитів, однак претензії фактично залишив без відповідей.

Отже, у справі, що розглядається наявна систематичність невиплати орендної плати з боку орендаря ФГ «Золотий лев», а висновок суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17, у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

Висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 28 червня 2022 року в справі № 551/542/20 провадження № 61-16493св21, від 13 лютого 2023 року в справі № 551/543/20 провадження № 61-572св22, на які посилається відповідач, не є подібними з правовідносинами в справі, що розглядається, оскільки в даному випадку мова йде про повну, систематичну несплату орендної плати за період 2021-2023 роки, та при цьому відповідачем не надано належних доказів, що підтверджують ухилення позивачки від отримання орендної плати.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що ФГ «Золотий лев» у спірних правовідносинах допустило систематичне порушення істотних умов договору щодо виплати орендної плати за користування землею.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не містить аргументів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий Лев», в інтересах якого діє адвокат Путілін Євген Вікторович залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: В. В. Сопрун

І. М. Стадник