Провадження № 22-ц/811/1901/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 листопада 2006 року між нею та ОСОБА_1 укладено шлюб, у якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час укладення шлюбу відповідач уже перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який зареєстровано 31 липня 1999 року. Стаття 25 Сімейного кодексу України закріплює принцип одношлюбності, відповідно до якого жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі та мають право на повторний шлюб тільки після припинення попереднього шлюбу. Підставами для визнання шлюбу недійсним є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 Сімейного кодексу України, в тому числі і вимоги щодо одношлюбності. Оскільки, укладаючи з нею шлюб, ОСОБА_1 перебував з іншою жінкою у шлюбі, який на день укладення їхнього шлюбу не був розірваний, наявні підстави для визнання шлюбу між нею та відповідачем, який укладено 21 листопада 2006 року, недійсним.

З наведених підстав просить визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21 листопада 2006 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільський реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який укладений 21 листопада 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн. витрат по оплаті судового збору.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року шлюб, укладений між ним та ОСОБА_6 , зареєстрований 31 липня 1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану в Слубіцах, Республіка Польща, актовий запис № 66/1999, визнано недійсним. Шлюб визнається недійсним з моменту його укладення і не породжує жодних наслідків, отже, правовий наслідок визнання шлюбу недійсним полягає у тому, що шлюб вважається таким, що ніколи не існував, а особи, які його уклали, вважаються такими, що ніколи у шлюбі не перебували, відтак принцип одношлюбності ним не порушено. Вказує, що вони з позивачем спільно прожили разом близько 16 років, мають двох спільних дітей, судом не з`ясовано його позицію щодо позовних вимог, що, на його думку, свідчить про суд формально розглянув справу з порушенням його процесуальних прав та принципу змагальності процесу. В сімейних спорах інститут представництва не передбачено, тому позовну заяву повинна подати безпосередньо ОСОБА_2 , а не її представник. Крім того, судом не з`ясовано, чи бажає визнавати недійсним шлюб сама ОСОБА_2 , яка не підписувала позовну заяву, чим допущено неповне з`ясування обставин справи. Звертає увагу, що судом безпідставно прийнято до провадження даний спір, за наявності адміністративної процедури відновлення порушеного права яка взагалі не була використана позивачем. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , чим порушив принцип одношлюбності, що є підставою для визнання недійсним шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ч. 1 ст. 24 СК України).

Статтею 38 СК України передбачено, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі (ч. 1 ст. 39 СК України).

Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Згідно зі статтею 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим повторно Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 27 квітня 2021 року, підтверджується, що 21 листопада 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 , виданим Пановецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, та серія НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Пановецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 мотивувала їх тим, що на час укладення шлюбу ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , що є підставою для визнання недійним шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_1 .

Згідно із свідоцтвом про шлюб НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану у Слубіцах Любуського воєводства Республіка Польща, 31 липня 1999 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали шлюб, актовий запис № 66/1999.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_10 , в інтересах якої дії адвокат Гуменна Наталія Миколаївна, звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі № 466/2601/22 позов ОСОБА_11 ї задоволено.

Визнано шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою Костшин-над-Одрою Республіка Польща, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем села Цибулівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрований 31 липня 1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в Слубіе, Республіка Польща, актовий запис за №66/1999, недійсним з моменту його укладення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_12 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_13 , в інтересах якої діє адвокат Гуменна Наталія Миколаївна, до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійним закрито.

Закриваючи апеляційне провадження у справі № 466/2601/22 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що права ОСОБА_2 рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 рокуне вирішувались і не порушуються.

Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року у справі № 466/2601/22 набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

Відтак, до правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Барбарою Шлівіньською необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), який був чинний на час укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , оскільки норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

Статтею 48 КпШС України передбачено, що шлюб, визнаний судом недійсним, вважається таким з часу його укладення.

Таким чином, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є недійсним з часу його укладення, тобто з 31 липня 1999 року.

Згідно з роз`ясненнями п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» якщо на час вирішення позову про визнання шлюбу недійсним відпали обставини, які відповідно до закону були перешкодою для його укладення (особа досягла шлюбного віку або була поновлена в дієздатності; померла особа, за наявності шлюбу з якою укладався новий шлюб, тощо), суд відмовляє в позові й одночасно визнає, що шлюб є дійсним починаючи з дня, коли відпала така перешкода.

Відповідно до ч. 5 ст 39 СК України, в редакції чинній станом на 21 листопада 2006 року, якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

З огляду на те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 припинено з 31 липня 1999 року, станом на 21 листопада 2006 року, тобто на момент укладення шлюбу з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , відтак у нього не було перешкод для укладення шлюбу з ОСОБА_2 .

Оскільки на момент укладення шлюбу з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не перебував у іншому зареєстрованому шлюбі, відсутні підстави для визнання недійсним шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21 листопада 2006 року, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільський реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, з підстав порушення принципу одношлюбності.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27 вересня 2022 року у цій справі, то додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2022 року також слід скасувати».

При цьому, оскаржувані судові рішення скасовуються повністю, як і додаткове рішення суду першої інстанції, яке є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року, то і додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2022 року, яким вирішено питання витрат на професійну правничу допомогу, також підлягає скасуванню.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03.12.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк