Номер провадження: 22-ц/813/7022/25
Справа № 504/4156/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Барвенко В.К., у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі ТОВ «Дебт Форс») звернулося до суду з заявою заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал»), ОСОБА_1 , приватний виконавець Малкова М.В., товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс фінанс» (далі ТОВ «Кампсіс фінанс») про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

В обґрунтування заяви зазначив, що на виконанні у приватного виконавця Малкової М.В. перебуває виконавче провадження ВП № 63974074 з виконання виконавчого напису № 113067, вчиненого 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення боргу боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісним стягувачем) та ТОВ «Кампсіс Фінанс» був укладений договір № 15-02/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 6324323.

12.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» був укладений договір № 12-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 6324323.

З урахуванням викладеного, заявник просив замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 113067, вчиненого 30.11.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року заява ТОВ «Дебт Форс» задоволена.

Замінений стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» на нового стягувача (правонаступника) ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні ВП № 63974074 з виконання виконавчого напису вчиненого 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 113067 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 39273,81 грн. за кредитним договором № 6324323 від 26.09.2012 року.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що представником заявника до суду надано лише копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2020 року, зі змісту якої не надається можливим встановити, за яким саме кредитним договором проводиться стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, сума боргу, яка вказана у виконавчому провадженні в розмірі 39273,81 грн., відрізняється від розміру заборгованості зазначеної в додатках до договорів про відступлення права вимоги.

Також апелянт вважає, що судом не було враховано, що заявником не доведено належними та допустимими доказами набуття всіх прав та обов`язків стягувача у виконавчому провадженні № 63974074.

Також апелянт звернув увагу, що ним повністю погашена заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал».

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Дебт Форс» - Костюченко М.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки суду першої інстанції були надані усі належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують факт набуття заявником ТОВ «Дебт Форс» права вимоги заборгованості за кредитним договором укладеним з боржником.

В судове засідання, призначене на 18 листопада 2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 129, 130-131, 135-138).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Малкової М.В. перебуває виконавче провадження ВП № 63974074 з виконання виконавчого напису вчиненого 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 113067 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 39273,81 грн. за кредитним договором № 6324323 від 26.09.2012 року.

15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал», як заміненим кредитором (стягувачем) та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено договір № 15-02/23 про відступлення прав вимоги, відповідно ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 6324323.

В подальшому, 12.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс», тобто заявником було укладено договір № 12-05/23 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 6324323.

Задовольняючи заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що «Дебт Форс» є правонаступником стягувача у відкритому виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст. 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання (постанови Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «Дебт Форс» набуло всіх прав кредитора за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором № 6324323, оскільки до ТОВ «Дебт Форс» перейшли усі права грошової вимоги до ОСОБА_1 за виконавчим написом №113067, вчиненим 30.11.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С., що вбачається з умов договору факторингу, а також реєстру боржників.

На підставі вищевикладених обставин, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про заміну стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на нового стягувача (правонаступника) ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні ВП № 63974074.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що представником заявника до суду надано лише копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2020 року, зі змісту якої не надається можливим встановити, за яким саме кредитним договором проводиться стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», колегія суддів залишає без задоволення, оскільки ТОВ «Дебт Форс» надало до суду належні докази того, що до нього за договором факторингу перейшли усі права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6324323, на підставі чого був виданий виконавчий напис №113067, вчинений 30.11.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. та відкрите виконавче провадження №63974074.

Також, колегія суддів звертає увагу, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021року у справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Верховний Суд в ухвалі від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 2-4679/08 також відзначив, що, встановивши факт відступлення права вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007 року № 03, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Доводи про те, що судом не було враховано, що заявником не доведено належними та допустимими доказами набуття всіх прав та обов`язків стягувача у виконавчому провадженні № 63974074, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом не надані докази, які б свідчили про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 грудня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда