П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа №484/1121/25

провадження №22-ц/812/1965/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д. А. у приміщенні суду у м. Первомайську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що з 2011 року по 2023 рік проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Під час сумісного проживання у них народилися спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень проведено за її прізвищем, а ім`я та по батькові батька дитини записано з її слів у відповідності до частини першої статті 135 СК України, підтвердженням чого є відповідні свідоцтва про народження дітей та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Відповідач не наполягав на внесенні записів про реєстрацію його батьком дітей. Після народження дітей він постійно спілкувався з ними, проводив час, цікавився їх особистим життям, брав участь у їх навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу.

28 грудня 2023 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Первомайському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №448.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_4 №54 від 29 січня 2013 року та ОСОБА_5 №738 від 11 листопада 2014 року, зазначивши батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України та змінивши прізвища дітей на « ОСОБА_6 та ОСОБА_6 » та по батькові дітей на « ОСОБА_7 та ОСОБА_8 » відповідно.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_3 письмово визнав позов у повному обсязі, вказавши, що є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просив справу розглядати у його відсутність.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із того, що існує обґрунтований сумнів у достовірності обставин справи, бо при народженні дітей позивачка вказала ім`я та по батькові батька « ОСОБА_9 », а не « ОСОБА_10 », як це відповідає даним відповідача. Діти народилися у 2012 р. та у 2014 р., а шлюб між сторонами було укладено лише у 2023 році. Об`єктивних доказів спільного проживання сторін як чоловіка та жінки, ведення спільного господарства, а тим самим утримання та виховання відповідачем дітей з 2012 по 2023 рік сторонами не надано.

За таких обставин, на думку суду, єдиним беззаперечним доказом на підтвердження батьківства відповідача щодо дітей позивачки може бути висновок судово-біологічної (або судово-генетичної) експертизи, яка базується на аналізі ДНК, проте сторонами не було заявлено клопотання про її призначення, а суд, розглянувши справу за відсутності сторін, не мав можливості роз`яснити їм право на звернення з таким клопотанням. В той же час, інтереси позивача представляв адвокат, а тому суд вважав, що сторона позивача була обізнана з правом заявляти клопотання про призначення експертизи та обов`язком доведення своїх вимог.

У зв`язку з вказаним суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через їх недоведеність.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовної заяви.

Обґрунтовуючи свою скаргу, позивачка зазначала, що суд безпідставно в рішенні зазначив про необхідність проведення експертизи. Відповідач не заперечував проти задоволення позову, визнав, що є батьком ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У такому випадку, на її думку, підстави для призначення експертизи відсутні.

Суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, а тому його рішення ґрунтується на припущеннях.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_3 надіслав до суду апеляційної інстанції заяву, де вказав, що визнає, що є батьком ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Просив розглядати справу за його відсутності, з доводами апеляційної скарги погодився.

Фактичні обставини справи

Із свідоцтва про народження ОСОБА_4 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Первомайську Миколаївської області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 29 січня 2013 року складено актовий запис №54, де зазначено що його матір`ю є ОСОБА_13 , а батьком ОСОБА_14 (відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження випливає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Первомайську Миколаївської області, про щоВідділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 11 листопада 2014 року складено актовий запис №738, де зазначено що її матір`ю є ОСОБА_13 , а батьком ОСОБА_14 (відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України).

28 грудня 2023 року ОСОБА_13 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, про що Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №448. Прізвище ОСОБА_13 після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнав, що є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше).

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі №205/5698/21.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходив із того, що вони є недоведеними, оскільки існує обґрунтований сумнів у достовірності обставин справи. На думку суду, єдиним беззаперечним доказом на підтвердження батьківства відповідача щодо дітей позивачки може бути висновок судово-генетичної експертизи, проте сторонами не було заявлено клопотання про її призначення, а суд, розглянувши справу за відсутності сторін, не мав можливості роз`яснити їм право на звернення з таким клопотанням. В той же час, інтереси позивача представляв адвокат, а тому суд вважав, що сторона позивача була обізнана з правом заявляти клопотання про призначення експертизи та обов`язком доведення своїх вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

У справі, що переглядається, встановлено, що позивачка, яка є матір`ю ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом про визнання їх батьком ОСОБА_3 .

Записи про батька дітей у актових записах про народження було вчинено за вказівкою матері на підставі положень ч.1 ст.135 СК України.

Відповідач ОСОБА_3 визнав себе батьком дітей.

За такого, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Посилання суду на те, що за встановлених у справі обставин єдиним беззаперечним доказом на підтвердження батьківства відповідача щодо дітей позивачки може бути саме висновок судово-генетичної експертизи, який позивачкою наданий не був, є хибним, оскільки відповідно до вимог ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Позивачка вправі доводити свої вимоги всіма наявними у неї доказами.

Як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції відповідач визнавав себе батьком дітей, визнавав позов та просив його задовольнити.

Згідно з вимогами статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З досліджених доказів не вбачається, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги позивачки про помилковість рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести до актового запису про народження ОСОБА_4 №54 від 29 січня 2013 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, зміни, шляхом виключення з актового запису про народження відомостей про батька ОСОБА_14 , громадянина України, та внесення нових відомостей, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, змінивши прізвище дитини на ОСОБА_6 та по батькові на ОСОБА_7 .

Внести до актового запису про народження ОСОБА_5 №738 від 11 листопада 2014 року, здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, зміни, шляхом виключення з актового запису про народження відомостей про батька ОСОБА_14 , громадянина України, та внесення нових відомостей, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, змінивши прізвище дитини на ОСОБА_6 та по батькові на ОСОБА_8 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.