Провадження № 2/193/529/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 грудня 2025 року с-ще Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі : головуючого судді Кравченко Н.О.,

при секретарі Ратушній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Кеню Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 3977 від 21.08.2018 р. у розмірі 37958,05 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1223,05 грн. та 3% річних у розмірі 201,72 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн..

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 21.08.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3977.

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу № 15/12/2021, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступає) ТОВ «Цикл фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Цикл фінанс» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості)

Відповідно до Договору факторингу № 15/12/2021 від 15.12.2021, ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36533,28 грн., з яких: 34565,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58,07 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1909,28 грн.- сума заборгованості по комісії.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання та не сплатила суму заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Цикл фінанс» за кредитним договором № 73977 складає 36533,28 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 відповідачу нараховано збитки від інфляції 1223,05 грн. та 3% річних в сумі 201,72 грн.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника Банку, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить застосувати строк позовної давності.

Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, 21.08.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3977.

Згідно п.п. 1.1. договору АТ надає клієнту фінансовий кредит в сумі 49600 грн. на 60 місяців. Строк повернення кредиту 21.08.2023. За користування кредитом клієнт сплачує 0,001 % річних та 1,99% щомісячну комісію, на прострочену заборгованість 56% річних.

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» укладено Договір факторингу № 15/12/2021, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало (відступає) ТОВ «Цикл фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Цикл фінанс» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості)

Таким чином, ТОВ «Цикл фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36533,28 грн., з яких: 34565,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58,07 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1909,28 грн. -сума заборгованості по комісії.

Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача наявний борг на суму 36533,28 грн., з яких: 34565,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 58,07 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1909,28 грн. -сума заборгованості по комісії.

Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 відповідачу нараховано збитки від інфляції 1223,05 грн. та 3% річних в сумі 201,72 грн.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.

За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, між АТ «Банк Кредит Дніпро» і відповідачем укладено кредитний договір №3977 від 21.08.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданої суду копії виписки по особовому рахунку вбачається, що кредитні кошти на виконання договору надані, отже, кредитодавець свої зобов`язання за договором в цій частині виконав.

Строк кредитування закінчився, однак ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 36533,28 грн. (тіло кредиту і відсотки за користування ним та комісі), що добровільно не сплачена.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на дату отримання кредиту за договором факторингу складає 41533,28 грн, з яких залишок простроченого кредиту 34565,93 грн, як і заявлено в позові, залишок прострочених відсотків 58,07 грн. як і заявлено в позові та залишок простроченої комісії 6909,28 грн заявлено до вимоги в розмірі 1909,28 грн.

На підставі договору факторингу, копія якого наявна у справі, банк передав своє право вимоги до відповідача позивачеві.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи зміст заявлених вимог, судом задовольняється позов в частині стягнення з відповідача залишок простроченої комісії в розмірі 1909,28 грн. та яка є складовою переданої заборгованості в розмірі 36533,28 грн. (34565,93 грн.+58,07 грн. + 1909,28 грн).

Згідно позовних вимог, судом встановлено, що заявлено подвійне стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних.

Так, п. 1 резолютивної частини позову за кредитом вимагається заборгованість у розмірі 37958,05 грн. (за мотивувальною частиною та розрахунком 36533,28грн).

Отже , сума до стягнення 37958,05грн вже містить в собі вимогу щодо стягнення за п. 2 прохальної частини та складається з заборгованості за кредитом 36533,28 грн + 1223,05 грн (інфляційні витрати)+201,72 грн (інфляційні витрати).

Відомостей про добровільну сплату боргу відповідачем новому кредитору матеріали позовної заяви не містять. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів,які надають позивач та відповідач.

До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож, виходячи з принципу змагальності сторін у процесі, на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник.

Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.

7 червня 2017 року Верховний Суд України в рамках справи №923/1233/15 вказав, що перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Так, за змістом ст. 256, 257, 261, 262, 267 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в 3 роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

В свою чергу, 06 червня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №640/10523/16-ц, провадження №61-20035св18 (ЄДРСРУ №74598567) наголошує, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦКУ кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦКУ) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦКУ до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦКУ у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 516 ЦКУ заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Однак, зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦКУ).

Вказана позиція була підтверджена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи №904/3280/18 (ЄДРСРУ №79718705) в якій суд зазначив наступне.

Згідно зі статтями ст. 512, 514 ЦКУ кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

У ЦКУ позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦКУ).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

При цьому відповідно до ч. 1 та 5 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В той же час, Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені п. 12 на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року.

Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

На день ухвалення судом рішення дія воєнного стану в Україні триває до сих пір. Враховуючи наведене, зміст відзиву, згідно якого відповідачем не зазначено строк, з якого, на його думку, починається порушення строків позовної давності, суд, вважає строк позовної давності не сплинув.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення у частковому обсязі.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України їх необхідно стягнути частково з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 8.ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 3ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Д.В. було укладено Договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025.

Сума заявлених позовних вимог 37958,05грн+1223,05грн+201,72 грн=39382,82грн.

Задоволено судом в розмірі 37958,05 грн., що складає 96,38%.

Отже, враховуючи вищевказане, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 37958,05 грн., а також судовий збір, сплачений банком при подачі позову до суду, відповідно до вимогст. 141 ЦПК України та витрати на правову допомогу в розмірі 96,38% відповідно до задоволення позову та складає (2422,40 грн+3000грн)*96,38%:100%=5226,11грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись 4, 12, 13, 76- 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.512, 516, 526, 527, 530, 610, 611, 615, 625, 639, 1050, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3977 від 21.08.2018 року в сумі 36533 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 28 копійок, яка складається з: 34565,93 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 58,07 грн.- заборгованості за відсотками; 1909,28 грн.- заборгованості по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» інфляційні втрати у розмірі 1223 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 05 копійок та 3% річних у розмірі 201 (двісті одна) гривню 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору та правову допомогу в розмірі 5226 (п`ять тисяч двісті двадцять шість) гривень 11 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 03.12.2025 .

Суддя: Н.О.Кравченко