Номер провадження: 88-ц/813/11/25
Справа № 523/2542/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Державне підприємство «Інвестжитло», треті особи: Державне підприємство Міністерства оборони України «ОБОРОНАВТОРЕМСЕРВІС», Управління корпоративної політики Міністерства оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

заяву ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ростомова Гранта Артуровича

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року, постановлену Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Бузовського В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інвестжитло», треті особи: Державне підприємство Міністерства оборони України «ОБОРОНАВТОРЕМСЕРВІС», Управління корпоративної політики Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 06 липня 2021 року згідно Наказу № 107 її було прийнято на посаду менеджера з адміністративної діяльності ДП «Інвестжитло», яке Наказом Міністерства оборони України «Про реорганізацію державного підприємства «Інвестжитло» № 355 від 07 листопада 2022 року як юридичну особу припинено, реорганізувавши його шляхом приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс», та визначено, що державне підприємство Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Інвестжитло».

10 листопада 2022 року позивачку було повідомлено про планове звільнення з посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із припиненням юридичної особи шляхом реорганізації ДП «Інвестжитло» та приєднання до ДП «Оборонавторемсервіс».

12 грудня 2022 року ДП «Інвестжитло» було видано Наказ № 51-в «Про надання відпустки ОСОБА_1 », яким надано ОСОБА_1 відпустку протягом 23 календарних днів з 13 грудня 2022 року по 11 січня 2023 року включно.

12 січня 2023 року Наказом ДП «Інвестжитло» № 3 «Про звільнення ОСОБА_1 » її звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із реорганізацією.

Вважає вказаний наказ про своє звільнення незаконним, оскільки наказом № 21 ДП «Інвестжитло» від 01 лютого 2022 року був затверджений штатний розпис, згідно якого штатна численність працівників підприємства складає 69 штатних одиниць, Наказом Міністерства оборони України «Про реорганізацію державного підприємства «Інвестжитло» № 355 від 07 листопада 2022 року визначено припинення юридичної особи «Інвестжитло» шляхом його реорганізації шляхом приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Оборонавторемсервіс» та пунктом 2 того ж Наказу визначено останнє правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Інвестжитло», і абзацом сьомим пункту 5 того ж Наказу приписано Голові комісії відповідно до трудового законодавства України забезпечити додержання прав та законних інтересів працівників державного підприємство «Інвестжитло», що реорганізується.

Станом на день попередження ОСОБА_1 , тобто 10 листопада 2022 року, діяв штатний розпис ДП «Інвестжитло», затверджений наказом № 21 від 01 лютого 2022 року, зазначений штатний розклад діяв і на день звільнення позивачки.

Отже, починаючи з дня видачі Наказу Міністерства оборони України «Про реорганізацію державного підприємства «Інвестжитло» № 355 від 07 листопада 2022 року та по день звільнення, а саме 12 січня 2023 року, фактично штатний розпис ДП «Інвестжитло», затверджений наказом № 21 від 01 лютого 2022 року, не змінювався, а скорочення чисельності або штату працівників не відбувалося, у тому числі не скорочувалася посада, яку обіймала ОСОБА_1 - менеджера з адміністративної діяльності. Із будь-яким документом про внесення змін в організацію виробництва і праці ДП «Інвестжитло» позивачку у період з 10 листопада 2022 року по 12 січня 2023 року не ознайомлювали, як і з можливим новим штатним розписом на ДП «Інвестжитло». Про наявність змін у штатному розписі чи чисельності працівників ДП «Інвестжитло» не проінформувало.

З 10 листопада 2022 року по 12 січня 2023 року інших вакантних посад на ДП «Інвестжитло» позивачці не пропонувалося.

Новий штатний розклад у ДП «Інвестжитло» було введено в дію Наказом № 12-к від 01 лютого 2023 року саме з 01 лютого 2023 року.

Своє звільнення позивачка вважає незаконним, оскільки воно проведено з порушенням вимог законодавства та встановленого порядку дотримання відповідних гарантій, а також без належних для звільнення з посади підстав, відповідачем не приймалися рішення щодо зміни структури та штатного розпису ДП «Інвестжитло» в частині скорочення чисельності або штату, у тому числі не скорочувала посада, яку обіймала позивачка, із будь-якими документами про внесення змін в організацію виробництва ДП «Інвестжитло» у період з 20 листопада 2022 року до 12 січня 2023 року не ознайомлено позивачку, як і з можливим новим штатним розписом, інші вакантні посади не пропонувалися.

Наслідком такого незаконного звільнення є застосування передбачених ст. 235 КЗпП України наслідків у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також позивачка зазначає, що унаслідок незаконного звільнення вона зазнала душевних страждань через неотримання коштів для проживання протягом тривалого часу, внаслідок чого було порушено її звичайний уклад життя, що завдано їй моральних страждань, що зумовило зміну способу життя, докладання додаткових зусиль для утримання себе, переживання, пов`язані із необхідністю звернення до адвоката та суду за захистом своїх порушених прав, які вона оцінює у 10000 грн.

Тому із посиланням на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 40, ч. 2 ст. 40, ч. 1, 3 ст. 49-2, 235 КЗпП України просила визнати наказ № 3 про її звільнення за п. 1ст. 40 КЗпП України протиправним та скасувати його, поновити її на роботі з 12 січня 2023 року, зобов`язати відповідача зазначити в трудовій книжці, що запис про звільнення є недійсним, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10000 грн (т. 1, а.с. 1-14).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ), третя особа Державне підприємство Міністерства оборони України «ОБОРОНАВТОРЕМСЕРВІС» (, місцезнаходження за адресою: вул. М. Хвильового, буд. 15, м. Київ), Управління корпоративної політики Міністерства оборони України (ЄДРПОУ, місцезнаходження за адресою: Повітрофлотський проспект, буд. 6, м. Київ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Інвестжитло» № 3 від 12 січня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з адміністративної діяльності за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на роботі на посаді менеджера з адміністративної діяльності Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ).

Стягнуто з Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2023 року по 25.01.2024 року в розмірі 192 301 (сто дев`яносто дві тисячі триста один) гривень 41 коп., з подальшим відрахуванням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 1 000 гривень 00 коп.

В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на роботі на посаді менеджера з адміністративної діяльності Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Інвестжитло» (, місцезнаходження за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць (т. 2, а.с. 67-70зв.).

30 січня 2024 року позивачка звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України, в якому просила стягнути з Державного підприємства «Інвестжитло» витрати на свою користь на оплату професійної правничої допомоги у сумі 22668,66 грн, яку мотивувала тим, що їй адвокатом Ростомовим Г.А. на підставі укладеного між ними Договору № 1-06/02/2022 від 06 лютого 2022 року було надано правову допомогу у теперішній справі, і нею до судових дебатів не було подано докази про понесення судових витрат, а саме витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги від адвоката Ростомова Г.А. За надання правничої допомоги нею було сплачено адвокату 22 668,66 грн, які вона просить стягнути з відповідача на її користь.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інвестжитло», треті особи: Державне підприємство Міністерства оборони України «ОБОРОНАВТОРЕМСЕРВІС», Управління корпоративної політики Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ростомова Г.А. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року та заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити, стягнути з Державного підприємства «Інфестжитло» на користь ОСОБА_1 оплату професійної правничої допомоги в сумі 22 668,66 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ростомова Гранта Артуровича задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови, в іншій частині ухвалу суду залишено без змін (т. 2, а.с. 175-177 зв.).

01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника Ростомова Гранта Артуровича подала заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, в якій просила:

заяву задовольнити, скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року (провадження № 22-ц/813/4250/24) та скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року (провадження № 22-ц/813/4747/24).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року задовольнити;

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року в частині стягнення з Державного підприємства «Інвестжитло» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства «Інвестжитло» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2023 по 25.01.2024 в розмірі 410779,5 грн, з подальшим відрахуванням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Інвестжитло» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року задовольнити, ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити, стягнути з Державного підприємства «Інвестжитло» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22668,66 грн.

Доводами заяви є те, що Одеський апеляційний суд поклав в обґрунтування свого рішення неможливість запропонувати ОСОБА_1 інші посади у ДП МОУ «Оборонавторемсервіс» прямо зазначивши про те, що погоджується із доводами апеляційної скарги ДП «Інвестжитло» в цій частині. Єдиним доказом, на підставі якого суд дійшов такого висновку є довідка ДП МОУ «Оборонавторемсервіс» № 122 від 13 квітня 2023 року, яку надав до суду ДП «Інвестжитло», її суд і поклав в основу твердження.

В подальшому стороні позивача випадково стало відомо про те, що даний доказ є недостовірним, а штатним розписом ДП МОУ «Оборонавторемсервіс», який не надано відповідачем під час розгляду даної справи та про який позивачу стало відомо з постанови Одеського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року у справі № 522/4777/23, спростовуються відомості довідки № 122. З цього, на думку заявника, випливає наявність новоствореної посади у період двох місяців відпрацювання з боку ОСОБА_1 , яку відповідач мав запропонувати позивачу в ДП МОУ «Оборонавторемсервіс» (правонаступнику відповідача), однак цього не зробив, в результаті чого позивач звільнена з посади без пропозиції зайняти посаду, яка відповідає її кваліфікації.

Окрім цього, штатним розписом, як зазначає заявник, підтверджується великий перелік управлінських посад і посад у відділі кадрів, які також не запропоновані ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 181-202).

У судовому засіданні 25.11.2025 ОСОБА_1 та її представники Ростомов Г.А. та ОСОБА_3 заяву підтримали та просили заяву задовольнити, представник ДП «Інвестжитло» - Волобуєва О.А. проти задоволення заяви заперечувала та просила у її задоволенні відмовити.

Інші учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема третя особа Державне підприємство Міністерства оборони України «ОБОРОНАВТОРЕМСЕРВІС» у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст 128 ЦПК України, оскільки отримали судову повістку на 25.11.2025 року в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 26.09.2025 о 22:21:05, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 3, а.с. 15), третя особа Управління корпоративної політики Міністерства оборони України у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст 128 ЦПК України, оскільки отримали судову повістку на 25.11.2025 року в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» 26.09.2025 о 22:14:38, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 3, а.с. 14 зв.), до судового засідання не з`явилися, що в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників заявника ОСОБА_1 - адвокатів Ростомова Г.А. та Пономарьова В.В., які підтримали доводи заяви, дослідивши матеріали справи, переглядаючи справу у відповідності до вимог глави 3 Розділу V ЦПК України «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами», колегія суддів доходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесенізаконом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 2-3000/12, провадження № 61-6933св19).

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2022 року в справі № 159/1388/17 (провадження № 61-14240св19) зазначено, що «не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, тобто ті, що взагалі не були предметом розгляду у цивільній справі».

Крім того, за змістом ст. 270 ЦПК України додаткове рішення це рішення, яке ухвалюється для усунення неповноти основного рішення суду, наприклад, якщо в основному рішенні не було вирішено, зокрема питання розподілу судових витрат. Таке рішення не може змінювати суть основного рішення і є його невід`ємною частиною, тому втрачає силу, якщо основне рішення скасовується.

Зі змісту заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами вбачається, що така стосується безпосередньо перегляду постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року (провадження № 22-ц/813/4250/24), в якій предметом оскарження було рішення суду першої інстанції, тобто справа переглядалася по суті заявлених позовних вимог, а вимоги заяви в частині скасування постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року (провадження № 22-ц/813/4747/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ростомова Гранта Артуровича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року, є похідними, оскільки колегія суддів переглядала ухвалу суду першої інстанції, що стосувалася виключно питання розподілу судових витрат.

Оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 в особі свого представника Ростомова Гранта Артуровича про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року за апеляційними скаргами Державного підприємства «Інвестжитло» в особі голови комісії з припинення Віталія Алайбова, ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року, у задоволенні заяви відмовлено, то і в задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі свого представника Ростомова Гранта Артуровича про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року за нововиявленими обставинами (провадження № 22-ц/813/4747/24) також слід відмовити, з огляду на їх похідний характер.

Керуючись ст. 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі свого представника Ростомова Гранта Артуровича про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 28 листопада 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко