РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4381/25

провадження у справі № 2/0285/2018/25

03 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Васильчук Л. Й.,

за участю секретаря Букши О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить змінити спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2020 і стягувати ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі №285/1486/20 про стягнення аліментів, видано виконавчий лист, яким передбачено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що відповідача мобілізовано до лав Збройних Сил України і наразі він стабільно отримує грошове забезпечення, що означає зміну обставин, на підставі яких було стягнуто алміменти, а тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу змінила прізвище з " ОСОБА_6 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.01.2025.

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.08.2017.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 10.04.2025 призваний на військову службу по мобілізації.

Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про джерела та суми доходів з 1 кварталу 2025 року по 3 квартал 2025 року слідує, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та отримав дохід за період травень-червень в загальній сумі 18 720,86 грн.

З відповіді військової частини НОМЕР_1 , яка надійшла до суду 01.12.2025 слідує, що солдат ОСОБА_2 вважається таким, що 28.05.2025 самовільно залишив військову частину та був виключений з усіх видів забезпечення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вказаним вище судовим рішенням був встановлений обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання своєї дитини та визначено їх розмір.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Отже, виходячи з вище викладеного, вважаю, що позов про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів може бути задоволений, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV).

У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обов`язок закріплений у статті 51,52 Конституції України, а також в статтях 180-201 Сімейного Кодексу України.

Таким чином, розмір аліментів , що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини.

Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішенням законної сили (п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,258,259,263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.181,182,192 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2020 у справі №285/1486/20 та стягувати із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Виконавчий лист №285/1486/20 від 04.06.2020, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом - відкликати після сплати ОСОБА_2 заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а у випадку відсутності боргу - після набрання даним рішенням законної сили.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Л. Й. Васильчук