УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі судді Балацької О.Р, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП», Маталобази МСЦ ЧМ-1 філії ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» про оформлення трудових відносин у разі виконання працівником роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи,

встановив:

01 грудня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла на розгляд позовна заява представника ОСОБА_1 адвоката Жилінської Тетяни Петрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП», Маталобази МСЦ ЧМ-1 філії ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» про оформлення трудових відносин у разі виконання працівником роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи, в якій позивач просить поновити строк на звернення з позовною заявою про вирішення трудового спору про оформлення трудових відносин у разі виконання працівником роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи; ухвалити рішення про оформлення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» та встановити період роботи ОСОБА_1 з 23 липня 2024 року по 28 липня 2025 року; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної у Рівненській області у періоді з 23 липня 2024 року по 28 липня 2025 року без урахування фактично виплаченої заробітної плати та нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за зазначений період роботи; звільнити позивачку ОСОБА_1 від сплати судового збору у даній справі, або відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно зі ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 175 і 177 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення вказаних вимог, позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При подачі позову до суду позивачем судовий збір не було сплачено, посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір» та те що, предметом позову є захист трудових відносин.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину - інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах, суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, чинним законодавством визначено саме право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становить 3 0 28 грн. 00 коп.

Згідно із вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позов містить майнові вимоги у вигляді стягнення заробітної плати за період з 23 липня 2024 року по 18 липня 2025 року, однак позивачка не подала розрахунку заявленої суми. У позовній заяві зазначено лише орієнтовний розмір середньої заробітної плати по Рівненській області, проте не визначено, яку конкретну суму вона просить стягнути у межах кожного місяця та в цілому. Не надано деталізованого розрахунку за період, за який заявлено вимоги, не зазначено загальний розмір позовних вимог, що суперечить пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України. За відсутності такого розрахунку суд позбавлений можливості встановити точну ціну позову та визначити належний розмір судового збору.

Згідно з статтею 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Позивачка заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду, однак належного обґрунтування цього клопотання до позову не додала. У тексті позовної заяви містяться лише загальні пояснення щодо необізнаності позивачки зі змістом наказу про звільнення, відсутності розрахунку та неналежного оформлення трудових відносин. Разом з тим, не подано доказів, які б підтверджували, що позивач не мав можливості звернутися до суду раніше, а також не наведено конкретної дати, з якої позивачка дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відсутність документального підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду не відповідає вимогам статей 233 та 234 Кодексу законів про працю України та не дає суду можливості оцінити наявність підстав для поновлення такого строку.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до п`яти днів з дня вручення ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути шляхом подачі до суду уточненої та приведеної у відповідність вимогам статей 175 та 177 ЦПК України позовної заяви, а саме: відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача відповідно до вимог пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України; надати документально підтверджене та обґрунтоване клопотання про звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору разом з доказами майнового стану, або сплатити судовий збір у встановленому законом порядку і розмірі та подати документ, що це підтверджує; подати належним чином оформлений та деталізований розрахунок майнових позовних вимог, у тому числі визначити конкретну суму заявленого стягнення за кожен місяць періоду роботи та загальну ціну позову; надати належно оформлене та документально підтверджене обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску цього строку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 185 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП», Маталобази МСЦ ЧМ-1 філії ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» про оформлення трудових відносин у разі виконання працівником роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи - залишити без руху, встановивши строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали суду.

Копія ухвали направити позивачу.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА