Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1360/24 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б

суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу № 285/1360/24 за позовом керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки шляхом конфіскації у власність держави, за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 15 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Помогаєва А. В.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач, будучи громадянином російської федерації, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.10.2015 приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області, набув право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:0012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40), площею 0,1334 га та :03:002:0013, площею 0,2001 га, які знаходяться на території Звягельської міської територіальної громади, Звягельського району, Житомирської області. Цільовим призначенням земельних ділянок є ведення особистого селянського господарства. Цього ж дня відповідач зареєстрував речові права на землю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, у порушення вимог ч,5 ст.22, ст.130, ч.4 ст.81 ЗК України, ОСОБА_1 не відчужив земельні ділянки у встановлений законом річний строк. Отже, наявні підстави для конфіскації цих земельних ділянок за рішенням суду.

Таким чином, просив суд припинити право власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки шляхом їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 15 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40), площею 0,1334 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області (на даний час - Звягельська міська територіальна громада, Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації у порядку, визначеному ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України.

Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0013 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40), площею 0,2001 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області (на даний час - Звягельська міська територіальна громада, Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації у порядку, визначеному ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині конфіскації вищезазначених земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити: доповнити абзац другий резолютивної частини рішення суду після слів «шляхом їх конфіскації» словосполученнями «у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області».

Зокрема, зазначає, що суд не зазначив, на чию користь ухвалене рішення про конфіскацію земельних ділянок. При цьому, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині конфіскації зазначених земельних ділянок у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру в Житомирській області.

Законодавцем чітко визначено порядок конфіскації земельних ділянок в іноземних громадян, які не відчужили їх у встановлений законом річний строк. Дані правовідносини врегульовані нормами Земельного кодексу України: ст.ст.81, 84, 140,145. Так, пунктом ґ) ч.5 ст.84 ЗК України визначено таку підставу набуття державою права власності на землю, як конфіскація земельної ділянки. Однак такі положення чинного законодавства судом не було враховано.

При цьому, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, відповідно до ч.4 ст.145 ЗК України.

Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Житомирської області є ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.

Звернення прокурора з позовом до суду у даному випадку спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: припинення володіння громадянином російської федерації земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території України без належних на те правових підстав.

Зазначений спосіб захисту, порядок припинення права власності та відповідний уповноважений орган визначені ч.4 ст.81, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України.

Таким чином, саме ГУ Держгеокадастру у Житомирській області у спірних правовідносинах є належним позивачем, якому й належить право вимоги за позовом.

Однак суд в порушення вимог ч.ч.4, 5 ст. 265 ЦПК України безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині конфіскації спірних земельних ділянок у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.

Відсутність у рішенні уповноваженого державного органу, на користь якого задоволено позов, і як наслідок, відсутність стягувача у виконавчому документі та провадженні унеможливить виконання судового рішення та призведе не тільки до неможливості відновлення інтересів держави, а й до недосягнення завдань цивільного судочинства в цілому у цій справі.

Таким чином, вважає безпідставними висновки суду про передчасність вимоги позивача про перехід спірних земельних ділянок у власність держави до завершення процедури торгів.

У мотивувальній частині рішення судом зазначено про врахування при розгляді даної справи висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17.

Однак справа №285/1352/24 не є релевантною справі №469/1044/17, оскільки в останній спірні правовідносини виникли внаслідок приватизації земельної ділянки водного фонду.

Крім того, суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст.348 ЦК України, оскільки, як вбачається з абз.1 ч.1 даної статті, остання регулює порядок припинення права власності на майно у випадку прийняття закону, який унеможливлює перебування майна у власності особи, вже після набуття такого майна: «Якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом.» Водночас, визначена ч.4 ст.81 ЗК України імперативна норма щодо обов`язку іноземця відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом року з моменту її набуття була чинною задовго до спадкування відповідачем спірної земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов до помилкового висновку про перехід конфіскованої земельної ділянки у власність держави лише у випадку, якщо майно не було продане.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, номер 2290, виданого 29.10.2015, належать земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:0012, площею 0,1334 га та :03:002:0013, площею 0,2001 га, які знаходяться на території Звягельської міської територіальної громади, Звягельського району, Житомирської області. Цільовим призначенням земельних ділянок є ведення особистого селянського господарства.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 04.01.2024 за № 360918447,№360917295 вбачається, що датою державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на ці земельні ділянки є 29.10.2015 року. На момент набуття права власності на дане майно ОСОБА_1 був громадянином рф.

Частиною першою статті 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Правовий статус та порядок використання земель, зокрема, сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.

Частиною п`ятою статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

За змістом частини четвертої статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строку випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки (пункт «в» частини першої статті 143 ЗК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Норма частини п`ятої статті 41 Конституції України передбачає, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суду; з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За наслідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу цієї земельної ділянки на земельних торгах.

Такий правовий висновок сформульований в постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 568/823/23, від 12 лютого 2025 року в справі № 683/22/23 та від 07 травня 2025 року в справі № 686/196/23.

Суд першої інстанції, урахувавши вимоги вказаних норм права, зробив висновок, що ОСОБА_1 як громадянин іноземної держави набув на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення та не відчужив їх протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, у зв`язку із чим право власності на спірні земельні ділянки підлягає припиненню шляхом їх конфіскації за рішенням суду на користь держави.

Проте суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові в частині примусового відчуження вищезазначених земельних ділянок у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Так, відповідно до статті 135 ЗК України порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються, зокрема, продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення всіх форм власності. Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної (суборендної) плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів.

Організатором земельних торгів є: у разі продажу земельної ділянки - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі укладення договору оренди земельної ділянки - особа, яка відповідно до закону може виступати орендодавцем такої земельної ділянки; у разі укладення договору суборенди земельної ділянки - орендар земельної ділянки; у разі укладення договору суперфіцію або емфітевзису -власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, або особа, якій належить право емфітевзису, суперфіцію; у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», - державний, приватний виконавець.

Для проведення земельних торгів організатор земельних торгів укладає з оператором електронного майданчика, підключеного до електронної торгової системи, договір про організацію та проведення земельних торгів.

Згідно зі статтею 137 ЗК України протокол про результати земельних торгів та договір за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі- продажу земельної ділянки) підписуються організатором та переможцем торгів шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Договір за результатами проведення земельних торгів укладається між організатором та переможцем земельних торгів протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати земельних торгів.

Відповідно до пункту 2 Порядку реалізації пілотного проекту з проведення електронних земельних торгів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року № 688, організатор електронних земельних торгів - територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує здійснення повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності і уклав з виконавцем електронних земельних торгів договір про проведення електронних земельних торгів.

Отже, організатором земельних торгів щодо продажу конфіскованої відповідно до статті 145 ЗК України земельної ділянки сільськогосподарського призначення є територіальний орган Держгеокадастру, що забезпечує підготовку лотів до проведення земельних торгів та є стороною укладеного за результатами електронних земельних торгів договору.

Конфіскація земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області є необхідною передумовою їх продажу на земельних торгах, що суд першої інстанції не врахував.

Тому право власності ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки припиняється шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах, як зазначено в постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 568/823/23 та від 12 лютого 2025 року в справі № 683/22/23.

Таким чином, судове рішення слід змінити, доповнивши резолютивну частину висновком про задоволення позовної вимоги щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України ).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 4542 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури задовольнити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року змінити.

Мотивувальну частину заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог викласти в редакції цієї постанови.

Доповнити резолютивну частину заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року висновком про задоволення позовних вимог щодо конфіскації земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, виклавши резолютивну частину рішення щодо таких вимог у наступній редакції:

«Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40), площею 0,1334 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області (на даний час - Звягельська міська територіальна громада, Звягельського району Житомирської області) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах.

Припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0013 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 40), площею 0,2001 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області (на даний час - Звягельська міська територіальна громада, Звягельського району Житомирської області)шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та продажу на земельних торгах».

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури 4542 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: