Справа № 303/7890/23
04 грудня 2025 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та АТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

У решті позовних вимог відмовлено.

03.04.2025 поштовими засобами зв`язку АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу в якій просило рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року скасувати в частині стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволені позову до АТ «Державний ощадний банк України».

10.04.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заставний Р.А., також подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, про задоволення позову та збільшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заставний Р. А., задоволено частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року в частині вимог до АТ «Державний ощадний банк України» скасовано та в задоволенні позову до АТ «Державний ощадний банк України», відмовлено.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року змінено, викладено абзац третій резолютивної частини даного судового рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , грошові кошти у розмірі 200 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 на користь держави Україна судові витрати у розмірі 3930,00 гривень судового збору.

АТ «Державний ощадний банк України» через підсистему «Електронний суд» 30.10.2025 подало заяву в якій зазначило, що апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до АТ «Державний ощадний банк України» та в цій частині у задоволенні позову до АТ «Державний ощадний банк України» відмовив, однак не вирішив питання судових витрат, які згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року було покладено стягнути суму 536,80 гривень судового збору з АТ «Державний ощадний банк України» в дохід держави.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2024 у справі №752/1058/23 касаційний суд виснував, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури.

Також, у вищезгаданій постанові зазначено, що неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_1 24.08.2023 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та АТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Тобто, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 частково до ОСОБА_2 та АТ «Державний ощадний банк України» керувався тим, що у разі сплати позивачем судового збору, такий повинен бути сплачений за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 073,60 гривень, а враховуючи частково задоволені позовні вимоги до обох відповідачів такий слід стягнути з ОСОБА_2 та АТ «Державний ощадний банк України» пропорційно в дохід держави у сумі 536,80 гривень з кожного.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», задоволено та рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року в частині вимог до АТ «Державний ощадний банк України» скасовано та в задоволенні позову до АТ «Державний ощадний банк України», відмовлено.

У вищезазначеній постанові апеляційного суду не вирішено питання щодо стягнення судового збору з ОСОБА_2 в дохід держави в розмірі 1 073,60 гривень.

Оскільки, згідно положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до АТ «Державний ощадний банк України» та в цій частині постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до АТ «Державний ощадний банк України», то стягнення судового збору з АТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 536,80 гривень є необгрунтованим.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судового збору в розмірі 1 073,60 гривень, оскільки позовні вимоги задоволено тільки до одного відповідача ОСОБА_2 , а тому судовий збір стягується тільки з нього.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 133, 137, 138, 141 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень в дохід держави.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: