Справа № 635/3442/25
Провадження № 2/635/4034/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Некрасова О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просить суд зобов`язати орган опіки і піклування надати висновок щодо доцільності проживання дітей з матір`ю; визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради, актовий запис №77. Шлюб розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/8221/20 від 13.01.2021 р. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. 13 грудня 2022 року Полтавський районний суд Полтавської області постановив рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час діти проживають разом із позивачем. Між сторонами виник спір щодо постійного місця проживання дітей. Відповідач висловлює занепокоєння їхньою безпекою у зв`язку з активними бойовими діями в Харківській області, де діти наразі проживають, та наполягає на їх виїзді за межі України для проживання разом із ним.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання дитини за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання дитини закрито. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання дитини до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка будь-якого учасника справи у судове засідання, за умови належного повідомлення його про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, передбачених цією статтею.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованим виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради (акт №77), який був розірваний рішенням Харківського районного суду у справі № 635/8221/20 від 13.01.2021.

Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво НОМЕР_2 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.08.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність перукаря за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок №214 та №215 від 16 липня 2024 року, виданих Мереф`янським ліцеєм №1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навчаються у 6-Б та 4-Б класах відповідно, а їхнім вихованням займається мати. Діти займаються футболом та музикою: ОСОБА_7 грає на скрипці, ОСОБА_8 на гітарі а також відвідують заняття з англійської мови з репетитором. Відповідач, батько дітей, ОСОБА_2 , працює за кордоном у м. Пардубіце (Чехія) на заводі Foxconn European, що займається виробництвом електроніки.

Частиною 1ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З наданого акту обстеження житлово-побутових умов житла ОСОБА_1 , затвердженого керівником Органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області вбачається, що у ОСОБА_1 в користуванні знаходиться приватний будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , який знаходиться в задовільному стані та створені всі умови для проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку, позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність у сфері перукарських послуг.

Відповідно до довідок № 69 та № 70, виданих Мереф`янською музичною школою, позивач приводить дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до школи, сплачує за їх навчання, забирає після занять, відвідує батьківські збори та концерти. Натомість відповідач, батько ОСОБА_9 , успіхами дітей не цікавиться, до школи не приходить та участі в їх житті не бере.

Відповідно до довідок, виданих директором Дитячо-юнацької спортивної школи «Авангард» щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , встановлено, що діти дійсно займаються футболом, а на тренування їх приводить та забирає мати.

Згідно висновку Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області №01-22/20 від 27.06.2025 вбачається наступне.

02.06.2025 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , де мають реєстрацію та постійно проживають гр. ОСОБА_1 , 1982 р.н., разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вищевказаною адресою створенні належні умови для повноцінного розвитку та життя малолітніх дітей. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям, гаджети для навчання в наявності. Поспілкувавшись з дітьми було встановлено, що вони не заперечують щодо проживання разом з матір`ю. Відповідно до письмового пояснення гр. ОСОБА_2 встановлено, що між ним та його колишньою дружиною виник спір щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з воєнними діями на території Харківської області, він, як батько, висловлює глибоке занепокоєння щодо безпеки та психоемоційного стану дітей. ОСОБА_2 має постійне місце проживання в Республиці Чехія, працевлаштований, зацікавлений в тому, щоб діти проживали в умовах миру, поруч з ним. Спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ОСОБА_10 було роз`яснено про необхідність надання на адресу Служби акту житлово-побутових умов проживання за адресою його проживання в Республіці Чехія, однак до теперішнього часу акту обстеження житлово-побутових умов не надійшло. Відповідно до інформації ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 24.06.2025, гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 за місцем мешкання зарекомендували себе з посередньої сторони, алкогольними напоями не зловживають, з сусідами підтримують нормальні стосунки, до адміністративної відповідальності не притягалися. 07.06.2025 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради було розглянуто висновок Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , 1982 р.н. Враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради (протокол № 08 від 27.06.2025), Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , 1982 р.н.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1,2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На час ухвалення судового рішення дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось десять років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виповнилося дванадцять років.

Згідно положень ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Преамбулою статей 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 61-327цс18.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.)

Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не взмозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, тому суд вважає, що батькам необхідно сфокусуватися саме на захисті інтересів дитини, а не на власному конфлікті.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування дітей з обома батьками, суд вважає, що визначаючи місце проживання малолітніх дітей у цій справі з матір`ю буде відповідати принципу «якнайкращих інтересів дитини», сприятиме повноцінному вихованню та розвитку, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини.

Крім того, суд зазначає, що залишення дітей проживати разом з позивачем не можна тлумачити, як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дітей у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

представник позивача: ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце знаходження м. Харків, вул. Сумська, б. 1 оф.6 поверх 3,

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ;

третя особа: Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, , місце знаходження вул. Дніпровська, 213, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472.

Суддя О.В.Назаренко