Номер провадження 6/754/299/25
Справа № 754/6687/24
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Юхименко А. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали заяви Державної установи «Держгідрографія», боржник: ОСОБА_1 , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник в особі свого представника звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що 22.08.2025 Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 754/6687/24 про стягнення з Державної установи «Держгідрографія» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 22.07.2025 у цій же справі було стягнуто з боржника ще 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Таким чином, загальна сума коштів, що підлягала стягненню на користь стягувача за виконавчими листами, склала 22 000,00 грн. 10.09.2025 за заявою адвоката Поліщука П.П., який діяв в інтересах стягувача, заступником начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві Гладищенком В.А. відкрито виконавче провадження № 79016468. Разом з тим, рішення суду виконано боржником добровільно, що підтверджується наступними доказами: 15.08.2025 на рахунок стягувача перераховано 16 940,00 грн. сума чистого доходу після утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору (платіжна інструкція № 558); 15.08.2025 на рахунок ГУК у м. Києві/Подільський р-н/11010100 перераховано 3 960,00 грн податку з доходів фізичних осіб (платіжна інструкція № 560); 15.08.2025 на рахунок ГУК у м. Києві/Подільський р-н/11010100 перераховано 1 100,00 грн військового збору (платіжна інструкція № 559). Загальна сума перерахованих коштів становить 22 000,00 грн., що повністю відповідає розміру судових витрат, присуджених до стягнення, а відтак просили суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Представниця Державної установи «Держгідрографія» - Гапішко Ю.О. подала суду письмову заяву про розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами. Вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила суд про її задоволення.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи: Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за викликом суду не з`явився, надіслали копію матеріалів виконавчого провадження.

З урахуванням належного повідомлення учасників справи про розгляд вказаної заяви, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду поданої заяви у їх відсутності.

Згідно ухвали від 26.09.2025 судом було витребувано від Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 79016468 відкритого на підставі виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Києва у справі №754/6687/24.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необхідно відмовити, з таких підстав.

Ухвалою судді від 13.07.2021 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 14.05.2024 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2024 року позовні вимоги Державної установи «Держгідрографія» було залишено без задоволення.

Як вбачається зі змісту заяви, та копії матеріалів виконавчого провадження, 10.09.2025 за заявою адвоката Поліщука П.П., який діяв в інтересах стягувача, заступником начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві Гладищенком В.А. відкрито виконавче провадження № 79016468.

Разом з тим, представником Державної установи «Держгідрографія» - Гапішко Ю.О. зазначено, щорішення суду виконано боржником добровільно, що підтверджується наступними доказами: 15.08.2025 на рахунок стягувача перераховано 16 940,00 грн. сума чистого доходу після утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору (платіжна інструкція № 558); 15.08.2025 на рахунок ГУК у м. Києві/Подільський р-н/11010100 перераховано 3 960,00 грн. податку з доходів фізичних осіб (платіжна інструкція № 560); 15.08.2025 на рахунок ГУК у м. Києві/Подільський р-н/11010100 перераховано 1 100,00 грн. військового збору (платіжна інструкція № 559). Загальна сума перерахованих коштів становить 22 000,00 грн..

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, полягає насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

За змістом пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Об`єднана палата нагадує, що у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: "Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці".

Обміркувавши викладене, Об`єднана палата зауважує, що перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині належного предмету виконання.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема встановлює вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є податкові агенти.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Вирішуючи питання про стягнення податків і зборів із присудженої за рішенням суду суми судового збору, Об`єднана палата зазначає про необхідність насамперед встановити правову природу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України урегульовано питання розподілу судових витрат та зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати можна визначити як законодавчо врегульовану сплату грошових коштів за рахунок сторін у справі, що пов`язана із необхідністю її розгляду та вирішення судом приватноправового спору.

При цьому можливість отримання особою компенсації понесених судових витрат законодавчо передбачена лише у разі підтвердження судом факту протиправних дій (бездіяльності), рішень відповідача, обґрунтованості позовних вимог, а отже, фактично передбачає компенсацію збитків стороні, права якої порушено.

Повертаючись до норм податкового законодавства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (підпункт "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

Компенсація судових витрат за своєю правовою природою є обов`язковим відшкодуванням, передбаченим законом, і фактично є формою відшкодування збитків за матеріальну шкоду, заподіяну особі неправомірними діями/бездіяльністю, рішеннями іншої сторони у справі та вимушеними матеріальними втратами, які особа зазнала у зв`язку зі зверненням за судовим захистом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума судових витрат, які відшкодовуються особі за рішенням суду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи встановлені обставини справи, суд беззаперечно встановив, що матеріальне зобов`язання боржників не виконано, спірний виконавчий лист виданий на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та обов`язкове для виконання всіма сторонами по справі. Спірний виконавчий лист відповідає формі та змісту відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а отже виданий Деснянським районним судом міста Києва правомірно.

Таким чином заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню судом.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 5-13, 432 ЦПК України, ст.. 164 ПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Державної установи «Держгідрографія», боржник: ОСОБА_1 , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 03.12.2025.

Суддя: Т.А.Зотько