Провадження № 22-ц/802/1253/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоодержаної пенсії в порядку спадкування, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 140/19928/23 та від 02 травня 2024 року у справі №140/2772/24 за позовами його баби ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, які набрали законної сили, відповідно ГУ ПФУ у Волинській області було зобов`язано з 01 квітня 2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 10 березня 2023 року № ХА18975, в сумі 32484 грн 98 коп. та провести з 01 січня 2024 року нарахування і виплату ОСОБА_2 щомісячної доплати в сумі 2000 грн згідно постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713, що становить 12000 грн.

Однак ОСОБА_2 недоплачену суму пенсій не отримала, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того позивач вказував, що він є спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_2 , у зв`язку із чим була заведена спадкова справа, однак постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області від 16 квітня 2025 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_2 , на невиплачену останній за життя пенсію у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ГУ ПФУ у Волинській області на свою користь в порядку спадкування нараховані згідно з рішеннями Волинського окружного адміністративного суду, але не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійні виплати в сумі 44484 грн 98 коп. та відшкодувати йому понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_1 неодержану за життя спадкодавцем пенсію в сумі 44484 грн 98 коп. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони по справі, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перерахунок грошових коштів недоотриманих пенсійних виплат відповідно до рішень Волинського окружного адміністративного суду було здійснено за життя спадкодавця ОСОБА_2 і нею не отримано, а позивач ОСОБА_1 успадкував зазначені пенсійні виплати відповідно до положень статті 1227 ЦК України, то поданий останнім позов підлягає до задоволення.

Такий висновок суду є правильний.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року та від 02 травня 2024 року в адміністративних справах, які набрали законної сили, адміністративні позови ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії в разі втрати годувальника на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 ХА18975 від 10 березня 2023 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 . Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 ХА18975 від 10 березня 2023 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати в сумі 2 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01 січня 2024 року нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної доплати в сумі 2 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713.

Крім того встановлено, що донараховані пенсійні виплати на загальну суму 44484 грн 98 коп. (32484,98 + 12000) ОСОБА_2 отримані не були, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 остання померла.

З метою оформлення спадщини після смерті баби ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, звертався до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Велемчаниці А. І. із заявою про прийняття спадщини та постановою нотаріуса від 16 квітня 2025 року № 189/02-31 йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на невиплачену спадкодавцеві за життя пенсію було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що 04 квітня 2025 року приватний нотаріус Володимирського нотаріального округу Волинської області Велемчаниця А. І. звертався до відповідача ГУ ПФУ у Волинській області із запитом про наявність недоотриманих пенсійних виплат померлою ОСОБА_2 , призначених на підставі судових рішень Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 140/19928/23 та від 02 травня 2024 року у справі №140/2772/24, на що 09 квітня 2025 року отримав відповідь про відсутність факту недоотримання пенсії ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно - невиплаченої спадкодавцю пенсії.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього, як спадкоємця за правом представлення після смерті баби, права на спадщину недоотриманої останньою суми пенсії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 61 цього Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21 та від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішень Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 140/19928/23 та від 02 травня 2024 року у справі №140/2772/24, а ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом в установленому законом порядку спадкування за право представлення прийняв спадщину після смерті баби на доплату до пенсії в сумі 44484 грн 98 коп., яка була нарахована, але не виплачена спадкодавцю ОСОБА_2 , то позивач набув право на отримання нарахованої, але не виплаченої останній доплати до пенсії.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та встановивши зазначені вище обставини справи і дослідивши наявні у справі докази, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення і зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, які були предметом дослідження суду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді