Справа № 695/4569/13-ц
номер провадження 6/695/81/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю секретаря Біліченко С.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну сторони стягувача та поновлення строку пред`явлення виконавчих листів, виданих Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі №695/4569/13-ц до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач посилався на те, що 12.10.2007 між Закритим акціонерним комерційним банком «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-F00/250/2007, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в сумі 91400 доларів США.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості в сумі 3507010 (три мільйони п`ятсот сім тисяч десять гривень) за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, направлено для погашення загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007.

Застосовано спосіб реалізації предмету іпотеки - а саме: будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від імені ОСОБА_2 із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з правом укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень ТОВ «ОТП Факторинг Україна» продавця, за ціною не нижче вартості предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки.

Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 3441 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 у даній справі змінено.

Зменшено визначену судом суму боргу по кредитному договору № ML-F00/250/2007 від 12.10.2007, укладеному між ЗАТ КБ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 з 3 507 010 грн 00 коп. до 1 508 531 грн 24 коп., на погашення якого звертається стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 у даній справі в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення відмовлено.

У решті рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 у даній справі залишено без змін.

За касаційною скаргою ОСОБА_2 справа переглядалась касаційною інстанцією.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2014 у частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2014 залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01.07.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 по даній справі змінено.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 в частині визначення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007 в сумі 3 507 010 грн 00 коп. скасовано

Визначено заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007 в сумі 712 845 грн 51 коп., в рахунок погашення якої звернути стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на нерухоме майно будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , направивши кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, для погашення загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи.

У подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах по справі №695/4569/13-ц.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі №695/4569/13-ц.

16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» на правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» з виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2014.

В обґрунтування заяви зазначено, що 27.02.2014 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено заочне рішення у справі №695/4569/13-ц, яким позов ТОВ «ОТП Факториг Україна» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007 у сумі 712 845 грн 51 коп. Рішення суду станом на день звернення заявника з даною заявою не виконане. 22 травня 2014 року та 01.07.2015 рішення суду першої інстанції змінено рішеннями Апеляційного суду Черкаської області та зменшено визначену судом суму боргу по кредитному договору №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007. 27 вересня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» та ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» укладений договір факторингу №09-П, за яким право вимоги за кредитним договором №ML-F00/250/2007 від 12.10.2007 та за договором поруки №SR- F00/250/2007 від 12.10.2007 перейшло до заявника.

20 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» надало до суду заяву, в якій просить поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №695/4569/13-ц, посилаючись на те, що ухвалою суду від 10.06.2025 у задоволенні попередньої заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» було відмовлено, зокрема з підстав відсутності доказів дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» у заяві від 20.10.2025 вказує, що причини пропуску строку є об`єктивними та поважними, оскільки новий кредитор набув права вимоги після завершення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів і не мав можливості реалізувати це право раніше. Відразу після набуття прав кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» вжило усіх можливих заходів для звернення до суду про заміну сторони стягувача, що підтверджує відсутність зволікань у діях заявника.

Заперечуючи проти задоволення заяви ОСОБА_1 , надав 23.10.2025 до суду заперечення, в якому посилається на сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання до звернення заявника з даною заявою до суду. Також у запереченнях ОСОБА_1 вказує, що недобросовісна поведінка (бездіяльність) первісного кредитора не може створювати правових переваг для його правонаступника. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» є професійним учасником ринку фінансових послуг, тому укладаючи договір факторингу та купуючи портфель боргів, товариство повинно було проявити розумну обачність та провести юридичний аудит прав вимоги, які набуваються за таким договором. Придбання права вимоги із пропущеним строком пред`явлення до виконання є комерційним ризиком заявника, який не може бути перекладений на боржника шляхом поновлення строку, який давно сплив. Крім того ОСОБА_1 зазначає, що він протягом тривалого часу, як боржник, мав обґрунтовані очікування, що примусове виконання рішення суду не відбудеться через бездіяльність стягувача. Як стверджує ОСОБА_1 вимога про заміну сторони виконавчого провадження є похідною вимогою від вимоги про поновлення строку про пред`явлення виконавчого листа до виконання. Тому, на думку боржника, неможливо здійснити заміну сторони у провадженні, яке не може бути відкрите через сплив строку. Повторне звернення з аналогічною по суті вимогою, після постановлення судом ухвали про відмову у заміні стягувача з підстав відсутності доказів дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, доповнене формальним проханням про поновлення строку, як наполягає боржник, є спробою обійти попереднє судове рішення.

На запит суду щодо надання з канцелярії та архіву суду Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області документів ЄУН №№695/4569/13-ц, які зберіглись та інформації щодо руху справи у суді відповідно до обліково-статистичної інформації діловодства суду, 24.10.2025 суду надано завірені належним чином копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2014 у справі №695/4569/13-ц, рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.07.2015; ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016.

Також відповідним листом повідомлено суд, що відповідно до акта «Про знищення справ та матеріалів» справа №695/4569/13-ц знищена по закінченню терміну зберігання, а отже відсутні буд-які документи і матеріали вказаної справи, окрім оригіналу судового рішення.

На запит суду 11.11.2025 Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав суду лист, яким повідомив, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 07.11.2025 виконавчий лист по справі № 695/4569/13ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором на виконанні у Відділі не перебуває. Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що в 2016 році на виконанні у Відділі перебувало два виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , по виконавчому листу №695/4569/13-ц виданого 30.06.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме:

АСВП № 51869816 з примусового виконання виконавчого листа N? 695/4569/13-ц, виданого 30.06.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення боргу в сумі 3 441 грн 00 коп. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 26 липня 2016 року відкрито вищезазначене виконавче провадження. Після проведення виконавчих дій 29.09.2016 виконавче провадження повернено стягувачу за п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» постанову та виконавчий лист направлено стягувачу за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 ;

АСВП №51857937 з примусового виконання виконавчого листа №695/4569/13-ц, виданого 30.06.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення боргу в сумі 3441 грн 00 коп. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТІ Факторинг Україна». 26 липня 2016 року відкрито вищезазначене виконавче провадження. Після проведення виконавчих дій 29.09.2016р. виконавче провадження повернено стягувачу за п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» постанову та виконавчий лист направлено стягувачу за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

Також у листі Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вказано, що надати більш детальну інформацію щодо стану виконання виконавчих проваджень не вбачається можливим, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, завершені виконавчі провадження передаються до архіву та зберігаються протягом 3-років, після чого знищуються.

26 листопада 2025 року ОСОБА_1 надав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що заявник у своїй заяві не вказує, в якому саме виконавчому провадженні має відбутися заміна стягувача. Також ОСОБА_1 вказує на те, що заявник посилається на наявність відкритого виконавчого провадження №42619764. Проте за даними цього виконавчого провадження воно відкрите на підставі іншого виконавчого документа (виконавчий лист №2-15-2012 від 29.08.2012). Крім того, ОСОБА_1 вказує, що виконавчі листи були повернуті стягувачу ще 29.09.2016. Відтак трирічний строк, протягом якого стягувач міг повторно звернути їх до виконання сплив 29.09.2019. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 03.11.2020 у справі №916/617/17 та постанові від 21.08.2020 у справі №569/13154/20, ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА».

27 листопада 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» надало заяву, у якій вказує, що заміна стягувача правонаступником допускається на будь-якій стадії процесу не залежно від наявності чи відсутності виконавчого провадження та незалежно від факту втрати виконавчого провадження. Також ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» зазначає, що ним надано усі документи відповідно до вимог ст.55 ЦПК України на підтвердження правонаступництва товариства. Крім того ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» вказує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що першочергово замінюється сторона у рішенні суду, а всі інші процесуальні дії (видача дубліката, поновлення строку, заміна у виконавчому провадженні) можливі лише після внесення таких змін. Тому подана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» заява є єдино правильною процесуальною дією. Посилаючись на те, що додаткові пояснення боржника не спростовують правонаступництва ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», просить задовольнити заяву про заміну стягувача правонаступником.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, згідно з заявою просить здійснювати розгляд заяви за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви категорично заперечував.

Вирішуючи заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» про заміну стягувача з виконання рішення суду та про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зазначає про таке.

З матеріалів заяви судом встановлено, що 27.09.2024 між ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» було укладено договір факторингу № 09-П ,відповідно до якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА».

Згідно з наявною в Автоматизованій системі виконавчого провадження інформації, судом встановлено, що у Золотоніському МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області перебувало на виконанні виконавче провадження №51857937 з примусового виконання виконавчого листа виданого 30.06.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 695/4569/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» заборгованості.

Виконавче провадження №51857937 було відкрите 26.07.2016, завершене 29.09.2016 на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Також відповідно до наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження інформації, судом встановлено, що у Золотоніському МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області перебувало на виконанні виконавче провадження №51869816 з примусового виконання виконавчого листа виданого 30.06.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 695/4569/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» заборгованості.

Виконавче провадження №51857937 було відкрите 26.07.2016, завершене 29.09.2016 на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст.55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі ст.ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту п. 28 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (ч. 4 ст.263 ЦПК України).

У п.73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст.55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст. 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст.442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту ч. 5ст.442 ЦПК України, ч.6 ст. 12, п.1 ч. 1, ч.5 ст. 26, ч.5 ст. 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов ч.5 ст. 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим ст. 55 ЦПК України, - в силу ч.2 цієї статті.

При цьому слід ураховувати, що відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст.2 ЦПК України , в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

20 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» надало до суду заяву, в якій просить поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №695/4569/13-ц, посилаючись на те, що ухвалою суду від 10.06.2025 у задоволенні попередньої заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» було відмовлено, зокрема з підстав відсутності доказів дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» у заяві від 20.10.2025 вказує, що причини пропуску строку є об`єктивними та поважними, оскільки новий кредитор набув права вимоги після завершення строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів і не мав можливості реалізувати це право раніше. Відразу після набуття прав кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» вжило усіх можливих заходів для звернення до суду про заміну сторони стягувача, що підтверджує відсутність зволікань у діях заявника.

При вирішенні даної заяви про заміну сторони стягувача та про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зауважує, що виконавчі листі з примусового виконання рішення суду у даній справі було видано ще 30.06.2016, повернуті стягувачу 29.09.2016 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6,7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону № 1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.5 ст.12 Закону № 1404-VIII).

Отже трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у даній справі сплив ще 29.09.2019.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо поважності причин поновлення строку звернення виконавчих листів до виконання, суд відхиляє їх як неспроможні, оскільки з моменту повернення виконавчих документів стягувачу станом на день звернення з даною заявою минуло понад шість років.

Жодних доказів того, що первісний стягувач після отримання виконавчих листів намагався пред`явити виконавчі документи до примусового виконання, або доказів зацікавленості щодо виконання судового рішення щонайменше з часу повернення державним виконавцем виконавчих листів заявником не названо та не надано.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку заявником не зазначено та не подано суду.

Суд враховує, що згідно з рішенням ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, на підставі викладеного вище у задоволенні заяви належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 13, 55, 258-261, 353, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційногосуду в порядку та строки, передбачені ст. 353 -355 ЦПК України.

Суддя А. В. Ватажок-Сташинська