ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за різницю у вартості майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Додатковим рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Коломойця Сергія Володимировича про вирішення питання про розподіл судових витрат, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №2349-24 в розмірі 15 145 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 25 000 гривень 00 копійок, відмовлено в задоволенні іншої частини заяви.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення скасувати в частині стягнення правничої допомоги та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за різницю у вартості майна, - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на частку в розмірі частини у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,11 га кадастровий номер :05:007:0008, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу спільного сумісного майна неподільної речі вартість 1/2 частини автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 в розмірі 161 164 (сто шістдесят одна тисяча сто шістдесят чотири) гривні 08 копійок, припинивши право власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на частку в розмірі 1/2 частини у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Відмовлено в задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за різницю у вартості майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 034 (чотири тисячі тридцять чотири) гривні 04 копійки.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за різницю у вартості майна.

25 серпня 2025 року представник позивача адвокат Коломоєць С. В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнути з відповідача витрати на проведення судової товарно-транспортної експертизи в розмірі 15145 гривень 60 копійок та витрати на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо (компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи), в розмірі 29 000 гривень.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Встановлено, що представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було заявлено про те, що остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде наданий після ухвалення рішення.

Згідно позиції ВП ВС, яка викладена в постанові суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно наданого до суду розрахунку витрат на правничу допомогу, розмір таких витрат становить 15 000 гривень (а.с.20, т.3) та витрати пов`язані з поданням позову, відповіддю на відзив, клопотань про витребування доказів та про призначення експертизи, відзиву на зустрічний позов, тощо.

До заяви про ухвалення додаткового рішення було надано детальний опис наданих робіт (послуг) від 22 серпня 2025 року (а.с.21, т.3), довідка про витрати на правничу допомогу адвоката № 41 від 22 серпня 2025 року (а.с.21, т. 3 зворот), договір-доручення про надання правничої допомоги від 30 жовтня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Коломойцем С. В. (а.с. 24, т.3), розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.20. т.3), а повноваження адвоката підтверджуються ордером серії АЕ № 124595 від 27 листопада 2023 року (а.с.21, т.1) та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.20, т.1).

Таким чином, розмір судових витрат на правничу допомогу, яка була надана ОСОБА_2 на суму 15 000 гривень 00 копійок є співмірним ціні позову по даній справі. Тому суд першої інстанції правомірно стягнув витрати в розмірі 15 000 гривень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача приймав участь у 10 судових засіданнях.

З урахуванням того, що вартість участі представника позивача в одному судовому засіданні становить 1 000 гривень, суд першої інстанції правомірно стягнув 10 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: