КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтував тим, що 13 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного йому на праві власності автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Ford Edge, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого його транспортний засіб зазнав значних пошкоджень.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2021 року у справі № 335/13565/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що стало причиною ДТП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202464788, згідно з яким ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 130 000 гривень.

Після настання страхового випадку він звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

В свою чергу, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 87 659,70 гривень, що, на думку позивача, було недостатньо для покриття завданої майнової шкоди.

Позивач зазначав, що для встановлення реального розміру збитків він звернувся до незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_3 , який склав звіт № 301/08-22 від 02 серпня 2022 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до ДТП становила 423 062,55 гривень, вартість відновлювального ремонту - 469 291,01 гривень, а вартість у пошкодженому стані після ДТП - 152 831,67 гривень.

Оскільки витрати на ремонт перевищували ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, позивач вважав, що його автомобіль слід вважати фізично знищеним, а матеріальна шкода дорівнює різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП, тобто 270 230,88 гривень (423 062,55 грн - 152 831,67 грн).

У зв`язку з цим, в первісній редакції позовної заяви ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «СК «УСГ»недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 42 340,30 гривень, виходячи з ліміту відповідальності за полісом (130 000 грн - 87 659,70 грн), а з ОСОБА_2 вимагав відшкодування решти майнової шкоди у розмірі 140 230,88 гривень (270 230,88 грн - 130 000 грн), а також компенсацію моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень за душевні страждання, спричинені втратою автомобіля та незручностями, пов`язаними з аварією.

У лютому 2024 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій переглянув свої вимоги з посиланням на існування додаткового договору добровільного страхування цивільної відповідальності ОСОБА_2 , укладеного з ПрАТ «СК «УСГ» за № 97-0801-21-00023 від 11 січня 2021 року, що передбачав ліміт відповідальності у розмірі 100 000 гривень, про який раніше йому не було відомо.

З урахуванням наведеного, позивач збільшив розмір позовних вимог до ПрАТ «СК «УСГ», вимагаючи стягнення 142 340,30 гривень, що охоплювало недоплачену частину страхового відшкодування в межах обох договорів страхування (обов`язкового та добровільного), а щодо ОСОБА_2 зменшив вимогу щодо відшкодування майнової шкоди до 40 230,88 гривень, врахувавши можливість покриття частини збитків за рахунок страхових виплат, при цьому залишив вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень без змін. Позивач також просив вирішити питання щодо компенсації понесених судових витрат, а саме 2 500 гривень за складання звіту про оцінку збитків та 15 000 гривень на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 142 340,30 гривень та компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості матеріальної шкоди суму у розмірі 40 230,88 гривень, а в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20 000 гривень, всього - 60 230,88 гривень, а також компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень.

Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь держави судовий збір у розмірі 1 423,40 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 402,31 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПрАТ «СК «УСГ» виплатило позивачу страхове відшкодування лише в сумі 87 659,70 гривень, що є недостатнім для покриття розміру заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди з урахуванням загального страхового ліміту за обов`язковим і добровільним договорами страхування у розмірі 230 000 гривень, а тому, враховуючи, що розмір виплаченого страхування у встановленому порядку не був погоджений позивачем, страхова компанія має доплатити ОСОБА_1 142 340,30 гривень (23 0000 грн - 87 659,70 грн). Ця сума відповідає вимогам позивача і є обґрунтованою з огляду на страхові зобов`язання ПрАТ «СК «УСГ».

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 , суд зазначив, що оскільки страхова виплата у розмірі 230 000 гривень не покриває повний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди (270 230,88 грн), різницю у розмірі 40 230,88 гривень відповідно до вимог статті 1194 ЦК України має відшкодувати ОСОБА_2 , як винна в ДТП особа. Ця сума відповідає уточненій вимозі позивача, є обґрунтованою і визнається самим відповідачем.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд визнав переконливими доводи позивача про те, що участь у ДТП та пошкодження майна безумовно негативно впливають на моральний стан особи, а заявлену суму моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень - обґрунтованою, розумною, справедливою і пропорційною обставинам справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, її узагальнені доводи та позиції інших учасників справи

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «УСГ» просить вказане судове рішення скасувати з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» відмовити.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що на підставі проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу страховиком було замовлено автотоварознавче дослідження, результати якого оформлено у звіті про оцінку № 982 від 21 грудня 2021 року, згідно із яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 535 326,28 гривень, що перевищує ринкову вартість транспортного засобу, яка складає 414 659,70 гривень.

Відповідно до звіту № 332.22Е УСГ від 11 лютого 2022 року вартість вказаного транспортного засобу після ДТП (в пошкодженому стані) складає 327 000 гривень.

Враховуючи вищезазначене, ПрАТ «СК «УСГ» у передбачений Законом № 1961-IV строк направило свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а позивач взагалі не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитків, що кореспондується з постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15.

Відповідач звертає увагу на той факт, що суд першої інстанції проігнорував надані ним звіти про оцінку колісного транспортного засобу та не досліджував їх як докази у справі, тоді як, не володіючи спеціальними знаннями, безпідставно надав перевагу звіту № 301/08-22 від 02 серпня 2022 року, який наданий позивачем.

25 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «УСГ» на підставі складеного розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № ССЦВ-1981 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 87 659,70 грн (414 659,70 грн - 327 000 грн).

Таким чином, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі шляхом сплати страхового відшкодування у розмірі 87 659,70 грн, а тому всі вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» є необґрунтованими та задоволенню не підлягали.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили, що в силу вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст пояснень, наданих сторонами в судовому засіданні

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися та явку своїх представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки до апеляційного суду не повідомляли, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позиція Київського апеляційного суду

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Факт ДТП, що сталася 13 грудня 2021 року о 12 годині 50 хвилин у м. Запоріжжі по вул. Сєдова, 5, не заперечувався жодною зі сторін, а обставини аварії, зокрема, порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, внаслідок чого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджуються постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2021 року у справі № 335/13565/21, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «УСГ» за полісом № 202464788 від 11 січня 2021 року, який передбачав ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 130 000,00 грн, та за договором добровільного страхування № 97-0801-21-00023 від 11 січня 2021 року зі страховим лімітом 100 000,00 грн, що загалом становить 230 000 гривень страхового покриття.

На підставі страхового акту № ССЦВ-1981 від 25 жовтня 2022 року ПрАТ «СК «УСГ» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 87 659,70 грн.

Сторони у своїх заявах по суті спору визнавали і наявними у справі доказами підтверджується, що ремонт автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є економічно необґрунтованим.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає в повній мірі.

За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Положеннями статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки у цій справі спірним є питання відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, то визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд правильно керувався також нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно із статтею 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац 1 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

При цьому зазначений Закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18.

Аналіз змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та позиції ПрАТ «СК «УСГ» дає підстави для висновку, що спір у цій справі полягає у визначенні розміру завданої майнової шкоди, зокрема, вартості автомобіля позивача в пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних до експлуатації залишків транспортного засобу).

На підтвердження розміру відшкодування майнової шкоди позивачем надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 301/08-22 від 02 серпня 2022 року, складений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 на його замовлення, згідно з яким вартість автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані після ДТП становить 152 831,67 гривень (а.с. 20-36, т. 1).

Натомість, ПрАТ «СК «УСГ» надано суду звіт про оцінку автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за № 332.22Е УСГ від 11 лютого 2022 року, складений ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» за замовлення страховика, відповідно до якого ринкова вартість вказаного транспортного засобу з врахуванням пошкоджень, наявних після ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає 327 000 гривень (а.с. 188-199, т. 1).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно пункту 2.2. Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників.

Відповідно до пункту 7.17 Методики якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

За пунктом 7.18 Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

Тобто, навіть при утилізації транспортного засобу залишаються придатні до подальшої експлуатації деякі агрегати, вузли, деталі які є справними і мають свою ціну та їх можна демонтувати і реалізувати для подальшої експлуатації.

З цього випливає, що вартість придатних до експлуатації залишків - це реальна ціна автомобіля в пошкодженому вигляді, враховуючи деталі, які можуть бути реалізовані з урахуванням витрат на їх демонтаж, зберігання і продаж.

Згідно із пунктом 7.19 Методики у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.

Відповідно до пункту 7.20 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

Згідно з пунктом 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Зі змісту вищезазначених звітів вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 визначив вартість придатних до експлуатації залишків автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі проведеного технічного огляду з фотофіксацією наявних пошкоджень відповідно до пункту 7.18 Методики, а спеціаліст-автотоварознавець ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_4 - на підставі наданих замовником вихідних даних без фактичного огляду пошкодженого транспортного засобу відповідно до пункту 7.19 Методики.

При цьому у звіті про оцінку № 332.22Е УСГ від 11 лютого 2022 року не зазначено на підставі яких саме відомостей, наданих ПрАТ «СК «УСГ», оцінювач визначив ринкову пошкодженого транспортного засобу після ДТП.

Проте, при аналізі найбільш ефективного використання КТЗ спеціаліст-автотоварознавець ОСОБА_4 уже вказав, що на підставі зовнішнього візуального огляду об`єкта оцінки, враховуючи його технічний стан та пробіг встановлено, що найбільш ефективним варіантом його використання є використання в якості транспортного засобу.

Відповідно до цього звіту визначення ринкової вартості досліджуваного КТЗ з врахування пошкоджень, наявних після ДТП, відбулося у цінах станом на момент завершення інтернет-аукціону AUTOonline ТОВ «Аудатекс Україна».

Так, оцінювач ОСОБА_4 зазначив, що у зв`язку із відсутністю даних, які можна отримати тільки після проведення повного розбирання автомобіля на СТО офіційного дилера із залученням спеціаліста з дефектування для визначення технічно справних складових частин та фахівця у галузі економіки за методом, передбаченим пунктом 7.18 Методики, визначити вартість не є можливим. Тому він керувався пунктом 7.19 Методики та довідником «Бюлетень автотоварознавця» ДНДІСЕ ЮЦ СЕУ, яким вказана можливість визначення вартості пошкоджених КТЗ за допомогою відкритих торгів на аукціонах. Пункт 7.19 Методики, на думку оцінювача, не вводить обмежень або умов покупки (продажу) пошкоджених КТЗ, в тому числі і в частині спеціалізованих аукціонів, єдиною умовою може бути тільки об`єктивність такого аукціону, що можливо лише при забезпеченні ринкових умов продажу такого КТЗ.

В даному випадку для визначення ринкової вартості досліджуваного КТЗіз врахування пошкоджень, наявних після ДТП, був проведений інтернет-аукціон «AUTOonline» TOB «Аудатекс Україна». Інформація щодо технічного стану досліджуваного автомобіля після ДТП та вартості відновлювального ремонту, якого потребує КТЗ, для аукціону надана замовником. Торги по досліджуваному КТЗ проводились з 01 до 08 лютого 2022 року. За період проведення торгів надійшло 9 пропозицій по купівлі автомобіля. Найкраща пропозиція за результатами торгів складає 327 000 гривень, тому за ринкову вартість пошкодженого автомобіля прийнято таку найкращу пропозицію аукціону.

Дослідивши надані сторонами висновки автотоварознавчих досліджень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у питанні визначення вартості пошкодженого автомобіля після ДТП слід надати перевагу як належному та достовірному доказу звіту № 301/08-22 від 02 серпня 2022 року, складеному на замовлення позивача, адже цей звіт ґрунтується на безпосередньому технічному огляді наявних пошкоджень та оцінці їх кваліфікованим оцінювачем.

Водночас, висновок оцінювача ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» № 332.22Е УСГ від 11 лютого 2022 року, наданий відповідачем, був складений не за наслідками технічного огляду розукомплектованого внаслідок пошкодження транспортного засобу (не проведено огляд технічно справних складників, не проведено їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та не визначено результати такого діагностування), а за результатами пропозиції віртуального аукціону на платформі AUTOonline.

Колегія суддів погоджується з тим, що такий метод оцінки, як правило, не може повноцінно врахувати всіх нюансів пошкоджень, прихованих дефектів, реального технічного стану та повної комплектації транспортного засобу. Віртуальний аукціон, хоча і є інструментом ринкової оцінки, однак не забезпечує того ж рівня деталізації та достовірності, що й безпосередній огляд. Безпосередній огляд дає змогу оцінювачу більш точно встановити вартість автомобіля після його пошкодження в ДТП, враховуючи всі види пошкоджень, вартість технічно справних складників та металобрухту складників, які залишилися.

За таких обставин судом першої інстанції правильно зазначено, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, становить 270 230,88 гривень (423 062,55 грн - 152 831,67 грн).

У справі, яка переглядається, встановлено, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, а відтак розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20.

Оскільки ПрАТ «СК «УСГ» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 87 659,70 гривень, що є недостатнім для покриття реального розміру заподіяних ОСОБА_1 збитків з урахуванням загального страхового ліміту за обов`язковим і добровільним договорами страхування у загальному розмірі 230 000 гривень, суд першої інстанції, врахувавши ту обставину, що розмір виплаченого страхування у встановленому порядку не був погоджений позивачем, дійшов цілком законного і обґрунтованого висновку, що страхова компанія має доплатити ОСОБА_1 142 340,30 гривень (23 0000 грн - 87 659,70 грн).

З огляду на встановлені обставини справи, стягнення такої суми недоплаченого страхового відшкодування з відповідача, як страховика винної в ДТП особи, у даному випадку відповідає вимогам законодавства та змісту страховим зобов`язанням ПрАТ «СК «УСГ».

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказаних вище висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, а саме звітів про оцінку вартості матеріального збитку, яким суд надав належну правову оцінку відповідно до вимог статей 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України.

Заперечуючи проти визначеної суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача ринкової вартості автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані після ДТП, відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом та не заявляв клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а суд першої інстанції відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) та всупереч доводів апеляційної скарги не мав підстав з власної ініціативи призначати таке експертне дослідження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитків, що кореспондується з постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно з пунктами 34.1, 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У відповідності до пункту 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У відповідності до пункту 36.7 статті 36 Закону № 1961-IV рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Тлумачення зазначених правових норм спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судом в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку.

Крім того, статті 2, 22, 29, 34, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 320/9174/15-ц.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на висновки, які містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15, є нерелеватними спірним правовідносинам.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) наголосила на тому, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, безпідставними є посилання апеляційної скарги про те, що ПрАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 в повному обсязі шляхом сплати страхового відшкодування у розмірі 87 659,70 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, вірно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, які відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ПрАТ «СК «УСГ» необхідно залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди - без змін.

В частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди рішення суду першої інстанції не оскаржується відповідачем, тому відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга ПрАТ «СК «УСГ» залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній