Житомирський апеляційний суд
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі

цивільну справу №295/14522/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомир, про визнання рішення житлової комісії незаконним та поновлення на квартирному обліку

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2025 року, яке ухвалено під головуванням судді Семенцової Л. М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 . Просив: визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 17 серпня 2021 року №7, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 серпня 2021 року №1054 про виключення його разом із сім`єю з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян у Військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 24 грудня 1993 року та в позачерговій черзі з 31 січня 2007 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №172 він із 08 грудня 2006 року звільнений з військової служби з залишенням на квартирному обліку. Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 своїм рішенням від 17 серпня 2021 року №7 виключила його з сім`єю з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 відповідно до пункту 1 ст.40 ЖК Української РСР. Відповідно до ст.47 ЖК України норма жилої площі встановлена у розмірі 13,65 кв.м на одну особу. Він із сім`єю до знищення будинку проживав у двокімнатній квартирі Міністерства оборони України жилою площею 17,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживали його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_5 , тобто п`ять осіб на 17,10 кв.м, що складає по 3,42 кв.м на одну особу. Житловою комісією без фактичної перевірки житлових умов у своєму рішенні від 17 серпня 2021 року №7 було зазначено, що за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рахується (приватизація) 3/4 частки двокімнатної квартири житловою площею 29,40 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 22,05 кв.м на вказаних трьох осіб. Якби житловою комісією було перевірено житлові умови за цією адресою, то було б встановлено, що в ній у м.Олевськ, тобто в іншому гарнізоні, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають, а там проживають, окрім власниці 1/4 частки квартири ОСОБА_6 , її чоловік ОСОБА_7 . Житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 ці обставини не з`ясувала, а також 17 серпня 2021 року провела своє засідання без його участі. Навіть якщо не враховувати, що квартира в м.Олевську знаходиться за межами Житомирського гарнізону і їхнього фактичного місця проживання, а прорахувати жилу площу, яка загалом припадає на всіх осіб, які проживали на дату прийняття комісією свого рішення в обох квартирах, то вона буде становити: (17,10 кв.м + 22,05 кв.м) / 7 осіб = 5,59 кв.м на одну особу. Житлова комісія до прийняття остаточного рішення не виконала свій обов`язок, передбачений п.5 розділу II (Організація роботи житлових комісій військових частин) Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472, який визначає, що основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є, крім іншого, перевірка житлових умов військовослужбовців та членів їх сімей.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2025 року позов задоволений. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2021 року №7, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1054 від 27 серпня 2021 року в частині виключення з квартирного обліку ОСОБА_1 разом із сім`єю. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (житлову комісію) поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян у Військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 24 грудня 1993 року та в позачерговій черзі з 31 січня 2007 року. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга аргументована тим, що військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. Перебування військовослужбовця ОСОБА_1 під час служби на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується сторонами та даний факт не заперечується. На кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру в книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на отримання жилих приміщень. Військовослужбовці, які поліпшили свої житлові умови, знімаються з квартирного обліку. Як зазначалося у позовній заяву та не заперечується сторонами, позивач та його родина поліпшила свої житлові умови шляхом: під час проходження служби ОСОБА_1 отримав від Міністерства Оборони України двокімнатну квартиру житловою площею 17,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 3,42 кв.м на особу; родиною позивача на ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приватизовано в рівних частинах двокімнатну квартиру загальною площею 48,90 кв.м, житловою площею 29,40 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 22,05 кв.м на вказаних трьох осіб. Рівень середньої забезпеченості житловою площею в м.Житомирі складає 7,5 кв.м на одного члена сім`ї при наданні громадянам житлової площі. За таких обставин, якщо скласти житлову площу з двох квартир, які перебувають у власності позивача та членів його родини, то можна зробити висновок: житлова площа 17,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; житлова площа 22,05 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , становить в загальній сумі 39,15 кв.м на вказаних осіб. Якщо розділити загальну житлову площу 39,15 кв.м на 4-х осіб з застосуванням рівня середньої забезпеченості житловою площею в м.Житомирі, який складає 7,5 кв.м на одного члена сім`ї при наданні громадянам житлової площі, то можна дійти висновку про те, що на одного члена родини позивача припадає 9,79 кв.м, що є більше за середній рівень забезпечення житловою площею в м.Житомирі.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.159-161). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України, неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Збройних Сил України та перебував на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі за №11 від 24 грудня 1993 року та з 31 січня 2007 року в позачерговій черзі складом сім`ї чотири особи (він, дружина 1966 року народження, син 1994 року народження, син 2006 року народження).

ОСОБА_1 та члени його сім`ї проживали в двокімнатній квартирі Міністерства оборони України жилою площею 17,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , але згідно з актом №1 візуального обстеження об`єкту (житлового будинку) від 02 травня 2022 року зазначений будинок зруйнований внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією рф.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №172 (по стройовій частині) від 08 грудня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за п.63 п.п. «г» (у зв`язку із скороченням штатів) та реформуванням Збройних Сил України із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. У наказі також зазначено, що календарна вислуга років ОСОБА_1 складає понад 17 років.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2021 року №7 виключено з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи відповідно до п.1 ст.40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27 серпня 2021 року №1054 затверджено рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , викладене в протоколі №7 від 17 серпня 2021 року, а саме «1.5. Виключити з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи відповідно до п.1 ст.40 ЖК Української РСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення».

У позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 17 серпня 2021 року №7, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 серпня 2021 року №1054 про виключення його разом з сім`єю з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян у Військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі з 24 грудня 1993 року та в позачерговій черзі з 31 січня 2007 року.

Відповідно до п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 затверджений Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, яким унормовано забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей.

Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті МО України, в Генеральному штабі ЗС України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку (п.1 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 (далі - Інструкція)).

Відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції, житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 Розділу ІІ Інструкції).

Виходячи з викладеного вище, у спірних правовідносинах Військова частина НОМЕР_1 наділена повноваженнями приймати рішення, що впливає на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження військової служби.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08 червня 2022 року в справі №362/643/21 для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів із приводу проходження військової служби, а саме, щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 06 червня 2018 року в справі №752/5881/15-ц, від 29 серпня 2018 року в справі №488/1176/14-а, від 20 вересня 2018 року в справі №815/2551/15, від 23 січня 2019 року в справі №806/5217/15, від 04 вересня 2019 року в справі №826/17556/16, у постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі №127/15109/18 і від 24 вересня 2021 року в справі №748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі №6-2139цс15 і від 2 березня 2016 року в справі №6-14цс16а та сформувала новий правовий висновок про те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Із урахуванням наведеного, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства. За даних обставин, суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, діяв не як суд, встановлений законом.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відповідно до частини першої ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст.255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої ст.255 ЦПК України та частиною першою ст.377 цього Кодексу.

За приписами частини другої ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини першої ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої ст.255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Оскільки Житомирський апеляційний суд вирішив на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі, то він відповідно до частини першої ст.256 ЦПК України роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Впродовж десяти днів з дня отримання цієї постанови ОСОБА_1 може звернутися до Житомирського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255,ст.ст.259,268,367-368,374,377,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомир, про визнання рішення житлової комісії незаконним та поновлення на квартирному обліку закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: