ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 669/96/25

Провадження № 22-ц/820/2106/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту батьківства за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі УПФ), Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі РАЦС), про встановлення факту батьківства.

ОСОБА_1 зазначила, що з 2020 року вона підтримувала близькі стосунки та проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_8 . Державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до частин першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). ОСОБА_7 визнавав своє батьківство щодо сина та надавав матеріальну допомогу на потреби дитини. З березня 2022 року вони припинили стосунки та стали проживати окремо, надалі ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . Водночас ОСОБА_7 разом із своїми батьками, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , відвідували дитину та надавали допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 загинув під час захисту Батьківщини. За результатами молекулярно-генетичного дослідження імовірність родинної спорідненості по батьківській лінії між дідом ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_8 дорівнює 99,99999%. Також факт батьківства ОСОБА_7 щодо дитини визнається відповідачами та підтверджується свідками. Відсутність відомостей про ОСОБА_7 як батька малолітнього ОСОБА_8 позбавляє дитину права на державне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд: встановити факт батьківства ОСОБА_7 відносно малолітнього сина ОСОБА_8 ; внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_8 від 9 грудня 2021 року за №115 в частині відомостей про батька, зазначити ОСОБА_7 батьком дитини та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внесено зміни до актового запису №115, складеного 9 грудня 2021 року про народження сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Білогірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а саме у графі «Батько» замість « ОСОБА_11 , громадянин України», вказати « ОСОБА_7 , громадянин України».

Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп., витрати по сплаті вартості генетичного дослідження у розмірі 7 800 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

Суд керувався тим, що факт батьківства ОСОБА_7 відносно малолітнього ОСОБА_8 підтверджується сукупністю зібраних доказів, у тому числі висновком молекулярно-генетичного дослідження, а тому слід встановити походження дитини від ОСОБА_7 та внести зміни до актового запису про народження дитини. У зв`язку з розглядом справи ОСОБА_1 понесла обґрунтовані витрати зі сплати судового збору, на молекулярно-генетичне дослідження та професійну правничу допомогу, які слід покласти на відповідачів.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт батьківства ОСОБА_7 відносно малолітнього ОСОБА_8 не підтверджується належними та допустимими доказами, а висновок молекулярно-генетичного дослідження не є таким доказом, внаслідок чого позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , УПФ і РАЦС не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є батьками, а ОСОБА_6 дружиною ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом 2020-2021 років ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підтримували близькі стосунки та проживали разом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_8 . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено в порядку, передбаченому статтею 135 СК України, тобто за прізвищем та за вказівкою матері.

ОСОБА_7 визнавав своє батьківство щодо сина ОСОБА_8 та утримував його.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

В силу частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України .

Згідно з частиною першою статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Із положень частини першої статті 135 СК України слідує, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як передбачено статтею 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що правовідносини між батьками та дітьми виникають на підставі їх кровної спорідненості, відомості про яку мають бути зареєстровані в установленому законом порядку.

Походження дитини від батька, який із матір`ю дитини не перебуває у шлюбі, засвідчується органом державної реєстрації актів цивільного стану за спільною заявою матері та батька дитини. У разі відсутності такої заяви батьківство визнається за рішенням суду.

Якщо спільної заяви батьків про походження дитини немає, а батько дитини помер, то суд може встановити факт його батьківства за умови, що запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України (прізвище дитини записано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері).

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення цього факту можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог цивільного процесуального закону. Суд встановлює факт батьківства на підставі сукупності зібраних доказів, які підтверджують, у тому числі спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також визнання особою свого батьківства.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 травня 2018 року (справа №591/6441/14-ц), щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» (Кalacheva v. Russian Federation, рішення від 7 травня 2009 року, заява №3451/05, пункт 34) вказав на те, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

В суді свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 пояснили, що протягом 2020-2021 років ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали разом, підтримували подружні відносини та вели спільне господарство. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 . Водночас ОСОБА_7 визнавав своє батьківство щодо сина ОСОБА_8 та здійснював його утримання.

Ці обставини визнали відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 .

Спільні світлини (т. 1 а.с. 12-13) свідчать про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно хрестили сина.

За результатом молекулярно-генетичного дослідження (т. 1 а.с. 15) імовірність родинної спорідненості по батьківській лінії між дідом ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_8 дорівнює 99,99999%.

ОСОБА_6 не спростувала правильність та об`єктивність указаного висновку молекулярно-генетичного дослідження належними та допустимими доказами.

При цьому ОСОБА_6 не заявляла клопотання про призначення судової експертизи, висновок якої міг достовірно спростувати кровне споріднення померлого ОСОБА_7 з малолітнім ОСОБА_8 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт батьківства ОСОБА_7 відносно сина ОСОБА_8 знайшов своє підтвердження, а тому слід внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Посилання ОСОБА_6 на недоведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом зібраних доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 грудня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Бараболя Н.С

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 69