Справа № 216/2120/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю секретаря Дятел О.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача Велегура М.І., Тішуніна О.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Голуб Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем з 30.07.2011 року перебувала у шлюбі, який рішенням суду від 27.01.2020 року був розірваний. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з нею (позивачем). Зазначає, що після розлучення відповідач припинив спілкування з донькою, не вітав зі святами, днем народження, не приймав участі у додаткових витратах на дитину, не цікався здоров`ям та розвитком дочки, з початком війни та під час евакуації батько не цікався як дочка. У дитини діагностовано низку захворювань, внаслідок чого вона перебуває на обліку у невролога. Лікування потребує значних коштів. Судовим наказом від 04.10.2019 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від доходу боржника, щомісячно. Станом на 30.06.2022 року заборгованість по аліментам становить 14 274,53 грн., внаслідок чого державним виконавцем до боржника у виконавчому провадженні були застосовані обмежувальні заходи. Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 18.11.2020 року визначено спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дочкою. Однак відповідач на зустрічі з дочкою не з`являвся.

Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, є поганим взірцем для дитини та своєю поведінкою негативно впливає на її розвиток.

За таких обставин, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання.

27.04.2023 року за вх. № 10180 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що його прохання до позивачки надати йому можливість займатися розвитком дитини не почуті, звернення до органу опіки та піклування позитивного результату не дали. Рішенням ради від 18.11.2020 року відповідачу виділили 2 години у понеділок та 2 години у п`ятницю. Однак зустрічатися на нейтральній території позивач не бажає, тому зустрілися та ходили з дочкою по стадіону під наглядом колишніх тещі та тестя. Внаслідок чого відповідач звернувся до суду з позовом про визначення участі у вихованні дочки, очікує рішення. Зазначає, що позивач вказує, що дочка перебуває на повному її утриманні та про наявність заборгованості по аліментам, що не відповідає дійсності. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 17.03.2023 року заборгованість відсутня, наявна переплата в сумі 8305,53 грн. Тимчасові обмеження скасовані. Щодо додаткових витрат на дочку, у суді перебуває на розгляді дві цивільні справи. Позивач не завжди відповідає на телефоні дзвінки, а коли вдається з нею зв`язатися придумає різні обставини щоб завадити зустрічі з дочкою. Зазначає, що не ухиляється від своїх батьківських обов`язків, вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає.

Ухвалою ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.06.2023 року справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.01.2024 року прийнято справу до провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради та витребувано з Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради оригінал або належним чином завірену копію висновку Управління з питань захисту прав дітей про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2025 року підготовче провадження справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав. Зокрема представники позивача вказали, що відповідач не бере участі у вихованні та забезпеченні дитини, не спілкується з нею, не вітає з днем народження. Дитина потребує лікування, по сплаті аліментів існує заборгованість. За встановленим графіком відвідування дитини, відповідач жодного разу не з`явився. Станом на день розгляду справи заборгованості по аліментам немає.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зокрема вказав, що після розлучення бачився з дочкою, вітає її з днем народження посилками через «Нова пошта», однак вони повертались без отримання. Позивач не надає бачитися з дитиною навіть онлайн, чинить перешкоди у побаченні з дочкою. На звернення до органу опіки та піклування було встановлено графік відвідування дочки. Вказує, що від дитини не відмовляється, хоче бачитися з дочкою, матеріально допомагає, сплачує аліменти, заборгованості по яким немає, а також додаткові витрати.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування міської ради м. Кропивницького щодо недоцільного позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Вказала, що оскільки батько заперечує проти позбавлення його батьківських прав, має бажання виховувати та утримувати дочку, тому застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, є недоцільним.

Представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради у судове засідння не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 15.02.2017 року, актовий запис № 266 (т. І а.с. 13).

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2020 року шлюб між сторонами розірвано (т. І а.с. 21-22).

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг від 18.11.2020 року за № 388 визначено спосіб участі гр. ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: періодичність та тривалість зустрічей: щотижня у понеділок та п`ятницю з 17.00 до 19.00 год. у присутності матері дитини, ОСОБА_1 , місце зустрічі: АДРЕСА_1 та на нейтральній території (т. І а.с. 23-24).

Судовим наказом № 216/5536/19, 2-н/216/840/19, виданим 11.12.2019 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок наявної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 14274,53 грн. 27.07.2022 року державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено низку постанов про встановлення тимчасового обмеження прав боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадження з примусового виконання судового наказу № 216/5536/19, 2-н/216/840/19, виданого 11.12.2019 року (т. І а.с. 28-29, 31-32, 34-35, 37-38).

У матеріалах справи містяться талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 за період з 2022 року по 2024 роки зі змісту яких вбачається, що на визначені за рішенням виконавчого комітету від 18.11.2020 року зустрічі з дочкою, ОСОБА_2 не з`являється (т.І а.с. 41-71, т. ІІ а.с. 66, 72).

16.03.2023 року комісією ТОВ «Сітісервіс-КР» дільниця №1 за підписами начальника дільниці, майстра та трьох сусідів складений акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2019 року по теперішній час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована і мешкає за даною адресою разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів сусідів ОСОБА_1 виховує доньку самостійно, без участі батька дитини (т. а.с. 72).

Згідно повідомлення дефектолога ОСОБА_4 від 23.02.2023 року, яка займається з ОСОБА_5 з лютого 2020 року по теперішній час, супроводжує дівчину на заняття, виконує усі рекомендації мати ОСОБА_1 , батько ніколи не з`являвся, не цікавився дитиною (т.І а.с. 78).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз затримка мовного розвитку, потребує постійного нагляду невролога, реабілітації, курсового медикаментозного лікування. Отримує реабілітаційні послуги ( т. ІІ а.с. 65, 67, 68, 69, 71, 91

Станом на 30.06.2022 року ОСОБА_2 мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 14 274,53 грн (т. І а.с. 81-85).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.03.2023 року за № 15778/30.22-25/7 станом на 28.02.2023 року ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (т. І, а.с. 100-105).

Постановами державного виконавця Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.10.2022 року скасовано заходи примусового виконання, застосовані при виконанні судового наказу № 216/5536/19, 2-н/216/840/19, виданого 11.12.2019 року (т. І а.с. 106-110).

З матеріалів справи вбачається, що у 2021-2022 роках ОСОБА_2 звертався до відповідних органів з приводу притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за неналежний догляд за спільною дитиною ОСОБА_5 та чинення колишньою дружиною перешкод бачити дочку (т. І а.с. 135-141).

Згідно висновку № 8083/19 від 06.11.2024 року орган опіки і піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку вказано, що факт заперечення батьком проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (т. ІІ а.с. 45-47).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її добробуту, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 цієї ж Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до частин 1 5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 1 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Отже, сутність батьківського виховання можна узагальнено визначити, як створення батьками умов та застосування засобів впливу на свідомість, почуття і волю дитини з метою формування всебічно і гармонійно розвиненої особистості, вироблення у дитини позитивних навичок і звичок, її соціалізацію.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України, яка встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» (07.12.2006) ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (п. 58).

У справі «Мамчур проти України» (17.07.2015) ЄСПЛ також аналізував питання «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками й виснував: «При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним» (п. 76).

У справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» ЄСПЛ звернув увагу, що суди не розглянули, чи можна було розв`язати стверджувану проблему у стосунках між заявником і його донькою за допомогою інших заходів, які б реалізували на практиці гарантії взаємного спілкування батьків і дитини.

Зважаючи на зазначені позивачем підстави позову до спірних правовідносин сторін у справі застосовується норма п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України згідно з якою мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У пунктах 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. […] Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. […] Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 зазначено: «[…] - очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. У цій справі подібні ризики були відсутні. Простої бездіяльності з боку батька недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька призвела до розриву зав`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері, то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька батьківських прав щодо його доньки. Особливо в ситуації, коли батько наполегливо вказував, що він хоче відновити та розвивати стосунки зі своєю донькою; - апеляційний суд, крім факту, що батько не підтримував з донькою відносини з 2015 року, не встановив будь-яких інших фактів, які могли б виправдати позбавлення батька батьківських прав. Судами не було встановлено, що батько не відповідав вимогам, необхідним для виховання дітей, або що він коли-небудь заподіював шкоду своїй доньці, або що він становив загрозу для здоров`я та розвитку дитини, або що спілкування із батьком могло порушити відповідні права дитини. Касаційний суд, з урахуванням змісту ч. 4 ст. 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», підкреслює, що в цій справі ні позивачка не посилалася на підставу наявності домашнього насильства, ні суди не встановили, таких фактів, проаналізувавши надані докази. Тобто у цій справі ні життя, ні фізична недоторканність, ні здоров`я, ні психологічний стан дитини не були зачеплені, і відсутні інші виняткові обставини. За вісім років відсутності спілкування з батьком дитина дійсно встановила міцні родинні зв`язки зі своєю матір`ю, вітчимом. Для дитини це є її сім`я, і вона не пам`ятає батька. Однак у цих відносинах не було нічого, що могло б виправдати позбавлення її можливості відновити зв`язок зі своїм біологічним батьком. З метою захисту найкращих інтересів дитини очевидно, що дитині краще залишатися в сім`ї, з якою у неї вже склався відповідний зв`язок. Втім цього недостатньо, щоб виправдати позбавлення батька будь якого спілкування з дитиною і можливості такого спілкування в майбутньому. Таким чином, позбавлення батька всіх батьківських прав не відповідає критерію пропорційності».

З аналізу зазначених норм права та практики їх застосування можна виснувати, що позбавлення батьківських прав є виключною (крайньою) мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, передбачені ст. 166 СК України, як для батька чи матері, так і для дитини.

Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити вину поведінку батьків у кращу сторону неможливо, а позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини.

Таким чином, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком ОСОБА_3 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дочки, сплачує позивачу аліменти на утримання дочки, намагається бачитися з дівчиною, спілкуватися та приймати участь у її вихованні. Крім того, відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Крім того, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради прийшов до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини.

За таких обставин, у якнайкращих інтересах дитини, враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 19, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27), Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41) про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 14.11.2025 року.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького В.В. Драний