ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/3565/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року в складі судді Рибальченко Л.М. по справі № 638/21274/24 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Опікунська рада виконавчого комітету Ізюмської міської ради про звільнення опікуна від обов`язків та призначення нового опікуна, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про звільнення опікуна від обов`язків та призначення нового опікуна, заінтересована особа: Опікунська рада виконавчого комітету Ізюмської міської ради.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було визнано недієздатним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області № 2-0-55 від 19 липня 2006 року.

Через серйозне погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 більше не може належним чином здійснювати необхідний догляд за ОСОБА_4 , у зв`язку з чим на місце опікуна має бути призначено брата підопічного - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він має необхідні моральні якості, бажання та можливості забезпечити відповідний догляд і підтримку підопічного. Він є близьким родичом, який має емоційний зв`язок з підопічним і розуміє його потреби, що також відповідає інтересам підопічного, крім того все життя проживає разом з останнім.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна стосовно ОСОБА_4 та призначити ОСОБА_2 новим опікуном над ОСОБА_4 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявниками не надано належних доказів неможливості ОСОБА_1 бути опікуном та здійснювати опіку над недієздатним ОСОБА_4 , а також не обґрунтовано доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною особою ОСОБА_4 , у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню.

На вказане судове рішення 06 травня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 має захворювання, що потребує постійного догляду і підтримки, які не може забезпечити нинішній опікун у зв`язку з власним станом здоров`я. В інтересах підопічного необхідно призначити нового опікуна, який би міг належним чином виконувати обов`язки з догляду.

Право опікуна на звільнення від виконання повноважень є його особистим волевиявленням, що не потребує додаткового доведення доцільності у розумінні інтересів підопічного, якщо інший дієздатний громадянин, якого пропонується призначити, відповідає вимогам законодавства.

ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_2 . Враховуючи стан здоров`я матері-опікуна, що не дозволяє їй дбати про підопічного належним чином, заміна опікуна є обґрунтованою та необхідною. ОСОБА_2 усвідомлює всю відповідальність та свої обов`язки щодо здійснення опікунства над братом в разі його призначення опікуном.

Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву не скористалися.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасник судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 04 грудня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

Опікунською радою виконавчого комітету Ізюмської міської ради отримано 21 травня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с. 75).

ОСОБА_1 отримано 24 травня 2025 року (т. 1, а.с. 80).

ОСОБА_2 отримано 24 травня 2025 року (т. 1, а.с. 81).

04 грудня 2025 року до суду надійшла телефонограма про відкладення розгляду справи від помічника адвоката ОСОБА_6 -Томах К.Е., проте матеріали справи не містять відомостей про повноваження вказаного адвоката на представництво інтересів учасників справи, у зв`язку з чим суд не приймає дану заяву до уваги.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області № 2-0-55 від 19 липня 2006 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним та призначено над ним опікуном ОСОБА_1 , яка є його матір`ю.

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 подано заяву-згоду на звільнення її від виконання повноважень та призначення нового опікуна, в якій вона просила суд звільнити її від виконання обов`язків опікуна над ОСОБА_4 та призначити нового опікуна з числа близьких родичів, а саме ОСОБА_2 - брата ОСОБА_4 , який виявив бажання взяти на себе обов`язки опікуна та здатний забезпечити належний догляд за недієздатною особою (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є рідними братами (а.с. 15,16).

Розпорядження начальника Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 17 лютого 2025 року № 0242-ВС про затверджено Висновку №1 Опікунської ради з питань прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради " Про заміну опікуна повнолітньої недієздатної особи ОСОБА_4 " визнано доцільним звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 , яка здійснювала опіку за сином ОСОБА_4 та рекомендовано призначити гр. ОСОБА_2 опікуном над недієздатним братом гр. ОСОБА_4 в разі прийняття судом відповідного рішення (а.с 42).

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина 2 статті 22, частина 1 статті 28, частина 1 статті 29, частини 1, 2 статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина 1 статті 39, частина 1 статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини 1 - 3 статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (частина 4 стаття 67 ЦК України).

Згідно з положенням частини 3 статті 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (пункт 3.1.).

Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнилося 76 років. Вона має ряд захворювань, що підтверджено відповідними медичними довідками. Вказаною особою подано заяву про припинення її повноважень у якості опікуна у зв`язку зі станом здоров`я.

Також, матеріали справи містять висновок № 1 Опікунської ради з питань прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про зміну опікуна повнолітньої недієздатної особи ОСОБА_4 , яким органом опіки та піклування надано висновком про доцільності призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною особою ОСОБА_4 .

Отже, вирішуючи питання про встановлення опіки, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та поважними причини звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна як особу похилого віку, яка має проблеми із власним здоров`ям, та призначення опікуном над ОСОБА_4 його рідного брата - ОСОБА_2 , який перебуває у родинних відносинах з недієздатним ОСОБА_4 , має можливість виконувати обов`язки опікуна та призначення якого опікуном над ОСОБА_4 є доцільним та відповідає інтересам останнього.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом заявниками сплачено 605,60 (а.с. 11). З апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сплачено 1816,80 грн судового збору (а.с. 60).

Відповідно до статті 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Отже, вказані витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Опікунська рада виконавчого комітету Ізюмської міської ради про звільнення опікуна від обов`язків та призначення нового опікуна задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від повноважень опікуна стосовно недієздатного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) опікуном над недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук