ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15438/25

Провадження № 22-ц/820/2471/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2025 року АТ «А-Банк», (далі Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».

03 червня 2024 року, будучи вже клієнтом Банку, ОСОБА_1 уклала кредитний договір №АВН0СТ87594486 щодо надання їй кредиту в розмірі 10000 грн., строком на 36 місяців, до 02 червня 2027 року, зі сплатою 75% річних (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту).

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику можливість користуватися кредитними коштами.

В той же час відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 29 травня 2025 має заборгованість у розмірі 14683,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9663,05 грн., заборгованості за процентами 4602,68 грн., заборгованості за пенею 417,94 грн.

Посилаючись на означені обставини, АТ «А-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року в розмірі 14683,67 грн., яка станом на 29 травня 2025 року складається із заборгованості за кредитом 9663,05 грн., заборгованості за процентами 4602,68 грн., заборгованості за пенею 417,94 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

У мотивувальній частині рішення суд зазначив, що укладення кредитного договору та перерахування відповідачу коштів не підтверджено. Зокрема, засвідчення цифрової пари УЕП з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що мав би використовуватися відповідачкою для вчинення правочинів та платіжних операцій як аналогу власноручного підпису, у справі не підтверджено.

Позивачем не надано суду оригіналу заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 02 жовтня 2023 року.

Подальші заяви від імені відповідачки, а саме, про погодження використання УЕП від 12 лютого 2024 року та про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року, складено в електронній формі, однак за відсутності підтвердження належності електронного підпису саме відповідачці не можуть бути взяті судом до уваги в якості доказу укладення кредитного договору.

На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем надано меморіальний ордер від 03 червня 2024 року, однак він не містить даних щодо видачі кредитних коштів позивачем відповідачці, оскільки платником в ньому зазначено ОСОБА_1 , в той час як отримувачем Банк.

В апеляційній скарзі Банк просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування скарги зауважив, що договір кредиту з ОСОБА_1 було укладено в електронній формі, згідно з вимогами чинного законодавства, він належним чином підписаний відповідачем, що вказує на необхідність виконання його умов.

Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Проставленням власноручного або цифрового власноручного (на екрані телефону) підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 підтвердила, що надані нею документи є чинними (дійсними), а наведені вище їх копії відповідають оригіналу.

Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням https://а-bank.com.ua, між нею та банком становлять договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

02 жовтня 2023 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.

За умовами договору ОСОБА_1 просила відкрити їй поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на таких умовах: п. 1 договору вид послуги відкриття, обслуговування та кредитування поточного рахунку. До рахунку банк випускає безкоштовно платіжний інструмент у вигляді платіжної картки; п. 3 договору вид кредиту кредитний ліміт на картковий рахунок; п. 4 договору тип кредиту кредитування рахунку; п. 5 договору мета отримання кредиту споживчі цілі; п. 6 договору пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується процентна ставка 3,4% на місяць; п. 7 договору строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців; п. 9.1 договору при не виконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка в розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості, п. 9.2 договору передбачено нарахування штрафу за несвоєчасне погашення кредиту.

Вказана заява підписана відповідачем простим удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку АВаnk24.

12 лютого 2024 року, шляхом введення OTP-пароля 9615 за номером телефону ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку Банку з метою засвідчення її дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Просила вважати наведений зразок її цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку.

03 червня 2024 року, будучи клієнтом Банку, позичальник уклала з ним кредитний договір №АВН0СТ87594486 щодо надання кредиту в сумі 10000 грн., строком на 36 місяців, до 02 червня 2027 року, зі сплатою 75% річних (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту).

Відповідно до п.п. 3-5 кредитного договору, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 10000 грн., строк кредиту 36 місяців, з 03 червня 2024 року по 02 червня 2027 року включно.

Згідно з п. 6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 75% річних, ставка фіксована. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно.

Відповідно до п. 12 кредитного договору, у випадку порушення клієнтом зобов`язань щодо погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня та не може більшою за 15% від суми простроченого платежу.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа.

Додатком до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та річної процентної ставки, яка також підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа.

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 03 червня 2024 року, який є актуальним до 02 червня 2027 року, містить умови, які є аналогічними умовам, що і в кредитному договорі №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 03 червня 2024 року підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа.

Таким чином, анкета-заява №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та річної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 03 червня 2024 року, підписані представником позивача та відповідачкою.

При цьому, відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом в анкеті-заяві, де містяться відповідні підтвердження позичальника щодо ознайомлення з документами.

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальнику кредит відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером від 03 червня 2024 року про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 10000 грн. та випискою по кредитному договору №АВН0СТ87594486 клієнта.

Відповідачка своїх зобов`язань по поверненню суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, не виконала. Її заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року станом на 29 травня 2025 року становила 14683,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 9663,05 грн., заборгованості за процентами 4602,68 грн., заборгованості за пенею 417,94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.

Відповідно до п. 17 розд. ІІ Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою Правління НБУ від 20 грудня 2023 року, №172, використання УЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між установою і клієнтом/контрагентом установи або установою і особою, що має намір стати клієнтом/контрагентом установи. Договір укладається в письмовій формі після проведення ідентифікації та верифікації відповідно до вимог законодавства України клієнта/контрагента установи чи особи, що має намір стати клієнтом/контрагентом установи:

1) у формі паперового документа з власноручними підписами сторін або 2) як електронний документ із КЕП сторін, або 3) як електронний документ з УЕП із кваліфікованим сертифікатом клієнта/контрагента установи та КЕП уповноваженого представника установи, або 4) як електронний документ із ЦВП фізичної особи, визначеної в абзацах першому, третьому пункту 33 розділу IV цього Положення, та КЕП уповноваженого представника установи, з дотриманням вимог розділу IV цього Положення щодо використання ЦВП, або 5) як електронний документ із використанням будь-яких видів ЕП, щодо яких між клієнтом/контрагентом установи та установою вже укладено договір відповідно до вимог одного з підпунктів 1-4 пункту 17 розділу II цього Положення.

Договір про використання УЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП має містити умови та порядок (процедуру) визнання установою і клієнтом/контрагентом установи правочинів у вигляді електронних документів із використанням УЕП, удосконаленої електронної печатки або простого ЕП відповідно.

Договір має також містити умови щодо розподілу ризиків збитків, що можуть бути заподіяні підписувачам і третім особам у разі використання простого ЕП, УЕП або удосконаленої електронної печатки відповідно.

Укладення окремого договору щодо використання клієнтом установи КЕП, ЦВП, УЕП з кваліфікованим сертифікатом, кваліфікованої електронної печатки, електронної печатки з кваліфікованим сертифікатом не вимагається за умови дотримання вимог цього Положення.

Згідно з п.п. 51-54 розд. VI Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою Правління НБУ від 20 грудня 2023 року, №172, установи та їх клієнти під час вчинення правочинів у вигляді електронних документів мають право використовувати УЕП на підставі договору з урахуванням вимог п. 17 розд. II цього Положення.

Установа визначає технологію використання УЕП та засоби удосконаленого електронного підпису чи печатки, що використовуються під час взаємодії установи з клієнтом установи.

Суб`єкти електронної взаємодії використовують УЕП без сертифіката відкритого ключа або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується сертифікатом відкритого ключа на договірних засадах, або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується надавачем електронних довірчих послуг згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку у сфері електронних довірчих послуг.

УЕП є таким, що пройшов перевірку, якщо виконуються всі такі вимоги: 1) перевірку УЕП здійснено згідно з процедурою, зазначеною в договорі, укладеному між суб`єктами електронної взаємодії; 2) УЕП відповідає вимогам, визначеним Законом.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

У ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).

П. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження №61-4393сво18)).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення оскаржуваного судового рішення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 6-1 такого змісту: «6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».

Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Також, згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

На час виникнення спірних правовідносин положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.

Відповідно до частини 1статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).

Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15).

Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (п. 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (п. 69)).

Також, Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23 (провадження №61-8279св23)).

Крім того, Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 (провадження №61-15103св24) та від 06 травня 2025 року у справі №464/2647/22 (провадження №61-6059св24) виснував, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», підписавши анкету-заяву.

03 червня 2024 року ОСОБА_1 уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір №АВН0СТ87594486, відповідно до умов якого отримала строковий кредит у розмірі 10000 грн. на придбання товару/здійснення платежу/оплату послуг зі строком кредитування на 36 місяців та з поверненням до 02 червня 2027 року.

Такі обставини підтверджено заявою про погодження використання удосконаленого електронного підпису від 12 лютого 2024 року та використанням вказаного УЕП при подальшому підписанні як кредитного договору так і паспорту споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту.

Крім того, як вбачається зі змісту виписки по кредитному договору №АВН0СТ87594486, ОСОБА_1 отримала 10000 грн. кредиту та перших 4 місяці здійснювала погашення кожного чергового платежу.

Висновки суду щодо не підтвердження укладенням між сторонами договору кредиту та одержання відповідачкою суми кредиту спростовуються матеріалами справи.

Згідно з п. 11 кредитного договору у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу.

Разом з тим, враховуючи, що на період воєнного стану в Україні позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за пенею у розмірі 417,94 грн.

Судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильних висновків про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову, 97,15% (14265,73 грн./14683,67 грн.*100%), з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 2353,36 грн. (2422,40 грн.*97,15%).

Оскільки апеляційна скарга Банку задоволена на 97,15%, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 3530,04 грн. (3633,60 грн.*97,15%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 14265,73 грн. заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ87594486 від 03 червня 2024 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2353,36 грн. судових витрат зі сплати судового збору в суді першої інстанції та 3530,04 грн. судових витрат зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова