Справа № 592/8693/21
Провадження № 4-с/592/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді - Онайка Р.А., за участю секретаря судового засідання Шапран Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Суми скаргу адвоката Сусіденко Яни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

у с т а н о в и в:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Сусіденко Я.С. звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лешанової І.М. та просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лешанової Інни Миколаївни, в частині винесення постанови від 04.11.2025 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №67683717 та скасувати зазначену постанову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.08.2021 Ковпаківським районним судом м. Суми по справі №592/8693/21 винесено рішення яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 14.07.2021. На підставі рішення судом видано виконавчий лист від 14.09.2021 за №592/8693/21 та Зарічним ВДВС у м. Суми СМУ МЮ на підставі виконавчого листа 29.11.2021 відкрито виконавче провадження АСВП №67683717. Станом на 01.10.2025 за ОСОБА_1 обліковується сума заборгованості у розмірі 111362,80 грн. 11.11.2025 боржником отримано копію постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом від 04.11.2025. Зазначає, що боржником частково сплачувалися аліменти, крім того зазначає, що у зв`язку з перебуванням на утриманні боржника його батька, який є особою з інвалідністю другої групи, виконавцем всупереч приписів ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову від 04.11.2025 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, тож вважає оспорювану постанову неправомірною.

Ухвалою судді скарга прийнята до провадження, розгляд скарги призначено на 11:15 01.12.2025.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду скарги, клопотань про відкладення розгляду скарги не надходило.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2021 у справі №592/8693/21 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 14.07.2021 та аліменти сплачувати його матері ОСОБА_3 (а.с.56-57, 58).

14.09.2021 на виконання рішення суду у справі №592/8693/21 видано виконавчий лист (а.с.63), на підставі якого наразі відкрите виконавче провадження АСВП №67683717.

Згідно розрахунку заборгованості Зарічного відділу ВДВС у м.Суми згідно виконавчого лист №592/8693/25, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.10.2025 становить 111362,8 грн.

04.11.2025 головним державник виконавцем Зарічного ВДВС у м.Суми СМУ МЮ Лешаковою І.М. у виконавчому провадженні №67683717 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, оскільки заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму платежів за чотири місяці.

Не погоджуючись з вказаною постановою, боржник звернувся до суду з заявою про її скасування, посилаючись на її неправомірність з огляду на приписи ч.10 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та неможливість встановлення, що заборгованість перевищує розмір сукупних платежів за чотири місяці, оскільки він частково сплачував кошти на користь стягувача.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права),корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності ,у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Водночас, ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Представник боржника зазначає, що на утриманні боржника перебуває його батько, який є особою з інвалідністю другої групи, та використання транспортного засобу необхідне йому для транспортування його батька до лікарні.

На підтвердження зазначеного до скарги додано копію свідоцтва про народження боржника, де його батьком зазначений ОСОБА_4 , копію медичних документів з яких вбачається, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю другої групи, а також копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №358, згідно якого боржника звільнено з військової службиу зв`язку з наявністю одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю другої групи.

Докази додані до скарги не містять відомостей щодо утримання ОСОБА_1 свого батька ОСОБА_4 , а тільки факт проживання разом з батьком, який має інвалідність, не свідчить про перебування батька на утриманні ОСОБА_4 (а не навпаки), а отже при винесенні оспорюваної постанови державним виконавцем не порушено приписів п. 2 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, з довідки до акту МСЕК від 01.07.2009 вбачається, що йому встановлена друга група інвалідності безтерміново через профзахворювання, та протипоказана праця затінених, загазованих, переохолоджених виробничих умовах, важка фізична праця. Тобто скаржником не надано інформації про необхідність використання саме ним (а не батьком) автомобіля, для забезпечення будь-яких потреб батька.

Крім того представник скаржника заявляє що сукупний розмір заборгованості не перевищує сукупний розмір заборгованості за чотири місяці та посилається на часткове погашення заборгованості, на підтвердження чого надає копії квитанцій від 10.11.2023 на суму 3015,08 грн, від 17.10.2023 на суму 3015,08 грн, 12.09.2025 на суму 3015,08 грн, 11.08.2023 на суму 3015,08 грн, та від 16.08.2025 на суму 4950,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості Зарічного відділу ВДВС у м.Суми згідно виконавчого лист №592/8693/25, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.10.2025 становить 111362,8 грн, загальна сума добровільно сплачених аліментів за наданими до суду квитанціями становить 17010,32 грн, що більш ніж в чотири рази менше від загальної суми заборгованості, крім того з зазначеного розрахунку вбачається сума нарахувань та її період, що дає підстави вважати, що заборгованість ОСОБА_1 виникла більш як за 4 місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того слід зазначити, що згідно з вимогами п. 4 ч. 10 ст. 71 розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом. В той же час матеріали справи не містять відомостей про звернення ОСОБА_1 з цього питання, тобто клопотання про скасування постанови державного виконавця подане без будь-яких спроб врегулювати питання заборгованості за аліментами.

Враховуючи, що під час розгляду скарги було встановлено, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та право заявника не було порушено, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 354, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги адвоката Сусіденко Яни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 01.12.2025.

Суддя Роман ОНАЙКО