П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа №489/7921/24

провадження №22-ц/812/1721/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І. В. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника Мотальову-Кравець В. Ю. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2020 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Від шлюбу з ОСОБА_4 позивач має спільну доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказував, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 , його матеріальне становище суттєво змінилось. Він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та отримує дохід в розмірі 106 500 грн, та заробітну плату в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нібулон», середній розмір якої становить 9516,66 грн.

Зменшення розміру аліментів жодним чином не вплине на права та інтереси сина ОСОБА_6 , оскільки їх розмір становитиме більше 15 000 грн на місяць, що в рази перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і значно перевищує мінімальну заробітну плату.

Посилаючись на рівність прав та обов`язків батьків щодо їх дітей, та те, що він не в змозі витрачати на утримання спільної дитини суму кратну сумі аліментів, стягнутих з нього, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення його сином повноліття.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 1/6 частка від його заробітку (доходу) щомісячно, і це не призведе до значного погіршення майнового стану новоствореної сім`ї позивача.

Крім того, позивач ніколи не цікавився життям сина, не приймає участі у його вихованні, розвитку та утриманні належним чином. Позивач має заборгованість зі сплати аліментів, яка постійно зростає.

Також зазначила, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, в тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки, його дохід було збільшено. За такого, відповідачка вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ним не доведено, що у зв`язку зі зміною сімейного стану сплата аліментів на утримання сина у встановленому судовим рішенням розмірі неможлива чи очевидно порушить права інших утриманців.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

Обґрунтовуючи свого скаргу, позивач зазначав, що він є військовослужбовцем, перебуває в особливих умовах, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, бере участь у бойових діях та несе значні матеріальні витрати на своє утримання з метою збереження власного життя та здоров`я. Він має поранення та має потребу в подальшому лікуванні. Народження та утримання другої дитини тягне за собою додаткові витрати та впливає на погіршення матеріального стану.

Доводи інших учасників справи

Відповідачкою подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2020 року (справа №489/6850/19) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 960, матір`ю дитини є ОСОБА_7 , батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 02 листопада 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , актовий запис №680.

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 12.05.2023 по 26.06.2023, з 12.07.2023 по 30.09.2024, з 16.10.2023 по 31.07.2024, з 16.08.2024 по 12.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в селищі Білозерка Херсонського району Херсонській області.

З медичної документації ОСОБА_1 вбачається, що він має вогнепальне поранення, акуботравму без пошкоджень цілісності барабанних перетинок, перелом лівої п`яточної кістки.

З наданих позивачем доказів випливає, що він придбавав спорядження для несення військової служби.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 станом на день подання позову отримував дохід від Військової частини НОМЕР_1 та від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське товариство «Нібулон». Загальний розмір доходу позивача за 2024 рік становив 1 265 378,52 грн. В той же час, дохід позивача за 2020 рік становив 113 210,93 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 13 вересня 2024 року, наданого старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дорош Я. Р., заборгованість позивача за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 станом на 31 серпня 2024 року становила 553 805,80 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30 вересня 2025 року, наданого старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Железняк Н. О., заборгованість позивача за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 станом на 08 серпня 2025 року (момент повноліття) становила 183 967,53 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз ст.192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ним не доведено, що у зв`язку зі зміною сімейного стану сплата аліментів на утримання сина у встановленому судовим рішенням розмірі неможлива чи очевидно порушить права інших утриманців.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану (він навпаки покращився), а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.

Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин, у мотивувальній частині рішення зазначив відповідні норми сімейного законодавства, навів їх зміст, дав оцінку наданим сторонами доказам.

Апеляційний суд, погоджуючись з цими висновками суду першої інстанції, вважає недоцільним повторне наведення обґрунтувань на спростування доводів апеляційної скарги, які вже були оцінені судом. Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що хоча пункт перший статті 6 Конвенції і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення ЄСПЛ від 21 січня 1999 року у справі «Гарсіа Руїз проти Іспанії»).

З огляду на недоведеність існування обставин, які свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо ухвалене з дотриманням вимог законодавства та правових висновків Верховного Суду.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 05 грудня 2025 року.