КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 754/7696/25

провадження № 22-ц/824/16951/2025

05 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Спаського Андрія Юрійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року в складі судді Скрипки О. І.,

встановив:

19.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом його вселення до вказаної квартири та передачі йому дублікатів ключів від її вхідних дверей.

23.06.2025 ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування вказаною квартирою.

09.10.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Числовська І. В. звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом справи №754/16572/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Посилалась на те, що ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2025 року у справі 754/16572/21 заяву ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року задоволено, зупинено виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року про розподіл часток у спірній квартирі, на яке посилаються сторони в своїх позовних заявах, не є остаточним та може бути скасоване судом касаційної інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Числовської І. В. про зупинення провадження задоволено.

Провадження у справі зупинено до перегляду в касаційному порядку та остаточного набрання законної сили судовим рішенням суду у справі № 754/16572/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Спаського А. Ю. про роз`єднання первісного та зустрічного позову в окремі провадження у вказаній справі відмовлено.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність передбачених п. 6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду та остаточного набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №754/16572/21, оскільки від наслідків вирішення останньої та визначення щодо наявності права власності та розмір у часток сторін у спірній квартирі буде залежати правильне вирішення справи, зокрема в частині вимог зустрічного позову про встановлення порядку користування квартирою відповідно до часток власності у ній, встановлення факту обґрунтованості та правомірності підстав пред`явлених позовів та заявлених вимог, прав та обов`язків сторін. Крім того, оскільки ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2025 року зупинено виконання (дія) рішення суду від 24 вересня 2024 року, яким визнано за позивачем право власності на частину квартиру, то також наявна необхідність зупинення провадження у справі за первісним позовом.

29.10.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Спаський А. Ю. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що зупинення провадження у даній справі, зокрема щодо розгляду первісного позову, призведе до порушення законних прав позивача. Адже усунення перешкод користування квартирою шляхом вселення не залежить від розміру часток. Крім цього відповідачем ставиться під сумнів саме розмір часток співвласників, а не наявність права власності взагалі.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що є предметом спору, перебуває у спільній власності позивача та відповідача. Вказана квартира є єдиним житлом позивача. Відповідач, зловживаючи своїм становищем, обмежив доступ позивача до квартири шляхом заміни замків на вхідних дверях, що унеможливлює фізичний доступ позивача до майна та користування ним.

Такі обставини створюють значний фінансовий і психологічний тягар для позивача. Крім того, відповідач виключно користується всіма трьома кімнатами квартири та всіма комунальними послугами, але сплачує їх лише частково, внаслідок чого накопичується заборгованість за комунальні послуги, яка реєструється на ім`я позивача як співвласника

14.11.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Числовська І. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Посилається на те, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, зводяться до суб`єктивного тлумачення вже встановлених та належним чином досліджених судом першої інстанції обставин справи, не містять нових доказів або правових аргументів, які могли б спростувати висновки суду, а відтак не можуть бути підставою для скасування чи зміни законної й обґрунтованої ухвали суду.

Крім того, ОСОБА_1 , оскаржуючи ухвалу про зупинення провадження, фактично намагається використати судовий процес у власних інтересах, аби отримати перевагу у користуванні спірною квартирою ще до остаточного визначення прав сторін на неї. Зокрема, ОСОБА_1 вимагає вселення у житлове приміщення, порядок користування яким та співвідношення часток між співвласниками наразі не встановлено остаточно і перебуває на розгляді у Верховному Суді. Таким чином, задоволення його вимог у цій справі за відсутності остаточного рішення касаційної інстанції фактично означало б передчасне втручання у питання розподілу майна, що суперечить принципу правової визначеності та може призвести до порушення прав іншого співвласника. Суд першої інстанції цілком обґрунтовано зупинив провадження, оскільки наразі неможливо визначити, у яку саме частину спірної квартири може бути вселений ОСОБА_1 і яким чином має здійснюватися користування нею, доки не буде

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 251 ЦПК України сформовано вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 308/5006/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 1522/27468/12, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у разі, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення (стаття 384 ЦПК України).

Тлумачення наведених норм процесуального права в їх сукупності дозволяє зробити висновок, що на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі підлягає зупиненню у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, у разі якщо рішення у цій справі ще не набрало законної сили.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 63,82 % ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_4 - право власності на 36,18 % ідеальної частки цієї квартири.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Числовська І. В., на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року. Відмовлено ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Числовська І. В., у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням предмета спору, змісту оскаржуваного судового рішення та наданого заявницею доказу - копії нотаріально завіреної заяви від 15 серпня 2025 року про намір ОСОБА_1 продати частку в майні, з умовою виконання такої заяви в строк до 30 вересня 2025 року, Верховний Суд в ухвалі від 26 серпня 2025 року дійшов висновку про задоволення заяви та зупинення виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Водночас касаційний перегляд рішення суду в іншій справі, яке набрало законної сили, не може бути підставою для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 357/9091/18 (провадження № 61-4499св22).

У справі, що переглядається, зупиняючи провадження у справі 22 жовтня 2025 року, суд першої інстанції не звернув увагу, що постанова Київського апеляційного суду 21 січня 2025 року у справі № 754/16572/21 набрала законної сили в день її ухвалення, тобто 21 січня 2025 року.

Зупинення виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку не може слугувати достатньою підставою для зупинення провадження в даній справі, предметом якої, зокрема, є вселення власника у належне йому на праві власності житлове приміщення.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про зупинення провадження, у зв`язку з чим оскаржена ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Спаського Андрія Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук