Справа № 148/2053/25
Провадження № 22-ц/801/2356/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокуСправа № 148/2053/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинський В.П.,

суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області про повернення позовної заяви від 15 серпня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання бездіяльності та вчинити дію,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання бездіяльності та вчинити дію.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року подання позовної заяви визнано зловживанням процесуальними правами, позовну заяву ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання бездіяльності та вчинити дію повернуто позивачу разом зі всіма доданими до неї документами з підстав, визначених у п. 6 ч.4. ст.185 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ЦПК України не обмежує її в праві та кількості звернення до суду, тоді як Тульчинський районний суду, зловживаючи своїм правом, свідомо чинить тиск на неї у зв`язку з поданням позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Так, визнаючи подання позовної заяви зловживанням процесуальними правами та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції вказав, що дана позовна заява з аналогічними підставами та предметом подана вп`яте, не надала доказів на обґрунтування позовних вимог, не обґрунтувала статус учасників справи, не надала копію паспорта.

Разом з тим, зазначаючи, що дана позовна заява подана впяте, суд першої інстанції не врахував, що жодна з позовних заяв на розгляді в суді не перебуває, а всі вони були повернуті скаржнику.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право на захист звернулася до суду із вказаним позовом, виклавши його зміст на власний розсуд, що не заборонено Законом. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав недоліком позовної заяви ненадання позивачкою доказів, на обґрунтування позовних вимог та не зазначення про неможливість подачі доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, адже недоведеність позовних вимог тягне за собою інші передбачені законом наслідки.

Також, на переконання колегії суддів, місцевий суд безпідставно вказав, що у позовній заяві не визначено статус учасників справи та не надано копію паспорта ОСОБА_1 , копію витягу з реєстру територіальної громади та ідентифікаційного коду позивачки, для ідентифікації її особи, адже такої вимоги до позовної заяви процесуальний закон не містить.

Покликання на неналежність довідки до акту МСЕК серії 10 ААА № 675945, апеляційний суд теж вважає необґрунтованими, оскільки оцінка доказів проводиться на підставі їх дослідження в судовому засіданні.

Таким чином, слід дійти висновку, що такі підстави для повернення позовної заяви, а саме не усунення вказаних недоліків позовної заяви, є надмірним формалізмом з боку суду першої інстанції, а тому оскаржувана ухвала не може залишатися в силі.

При цьому колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 , що вимога про зазначення у позовній заяві ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у юридичної особи до якої пред`являються позовні вимоги, прямо передбачена у ст. 175 ЦПК України, а відтак її виконання є прямим процесуальним обов`язком позивача при зверненні до суду із позовом, однак із зазначених підстав позовна заява без руху не залишалась.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновку про повернення позовної заяви суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального закону.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.Г. Копаничук

В.В. Оніщук