Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Заруби Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування земельною ділянкою.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,4645 га кадастровий номер :04:005:0035. Власником суміжного домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,5041 га кадастровий номер :04:005:0055.

Приватизація земельних ділянок відбулася в один час. 04.09.2004 року були встановлені в натурі межі земельних ділянок, претензій не було, про що був складений відповідний акт від 04.09.2004 року.

В подальшому відповідачем був встановлений паркан, що призвело до порушення права позивача, так як було порушено межі її земельної ділянки, що підтверджується вимірами зробленими землевпорядником ТОВ «Земресурс-Ч».

Позивач просить суд усунути перешкоди користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:005:0035, шляхом перенесення стовпів огорожі, встановлених ОСОБА_2 паркан вглиб своєї земельної ділянки.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Пояснення сторін:

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позову. Суду пояснила, що межі земельної ділянки не змінювала, паркан встановлений відповідно до фактично користування.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2024 року, у справі було відкрито провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2025 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, а провадження зупинено.

Ухвалою суду від 28.07.2025 року провадження у справі поновлено.

Встановлені судом обставини:

ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 та земельній ділянці площею 0,4645 га кадастровий номер :04:005:0035, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.11.2012 року та свідоцтвом про державну реєстрацію прав від 13.11.2012 року.

Власником суміжного домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,5041 га кадастровий номер :04:005:0055 є ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24.07.2007 року.

04.09.2004 року попередні власники вказаних домоволодінь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписали акт узгодження меж земельних ділянок в натурі.

Вказані обставини сторонами по справі не оспорюють ся.

Приватизація земельних ділянок відбулася в один час. 04.09.2004 року були встановлені в натурі межі земельних ділянок, претензій не було, про що був складений відповідний акт від 04.09.2004 року.

Відповідно до висновку експертів № 226/24-23 від 27.06.2025 року земельна ділянка кадастровий номер :04:005:0035 належна ОСОБА_1 не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшилася на 28 кв.м.), земельна ділянка кадастровий номер :04:005:0055 належна ОСОБА_2 не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшилася на 46 кв.м.).

За геодезичними координатами фактичного користування розміри земельних ділянок за площею та відстанню між точками не відповідають правовстановлюючим документам, а також земельна ділянка позивача, ОСОБА_1 з кадастровим номером :04:005:0035 та земельна ділянка відповідача ОСОБА_5 з кадастровим номером :04:005:0055 згідно даних ДЗК не накладаються.

Земельна ділянка кадастровий номер :04:005:0035 належна ОСОБА_1 за координатами поворотних точок, які зареєстровані в ДЗК перетинає, накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0055 належної ОСОБА_2 , яка в свою чергу накладається на суміжне домоволодіння ОСОБА_6 .

Судовий експерт Д.О. Дриголя суду пояснила, що вона була виконавцем висновку № 226/24-23 від 27.06.2025 року. При виконанні експертного дослідження було встановлено, що відповідно до відомостей ДЗК суміжні земельні ділянки розташовані на відстані одна від одної та не створюють єдиної суміжної межі, разом з тим за геодезичними координатами фактичного користування розмірі земельних ділянок за площею та відстанню між точками не відповідають правовстановлюючим документам. Крім того, земельна ділянка позивача накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки відповідача. На думку експерта, встановлені ним обставини свідчать про зроблені помилки під час виготовлення технічної документації при оформленні державних актів на право власності на земельні ділянки, як позивача, так і відповідача. Дані, щодо розмірів та розміщення земельних ділянок, як позивача, так і відповідача, які були внесені до ДЗК, не відповідали їх фактичному розташування та площам.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Стаття 13 ЦК України: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Частина 1 статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 4 частини 2 статті 16 ЦК України: способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частина 1 статті 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 статті 19 ЦПК України: суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 статті 316 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України:власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пункт "г" частини 1 статті 91 ЗК України: власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Частина 1 статті 103 ЗК України: власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частина 2 статті 152 ЗК України: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, так як відповідач ОСОБА_2 при встановленні паркану не порушила правила добросусідства, оскільки земельна ділянка позивача кадастровий номер :04:005:0035 за координатами поворотних точок, які зареєстровані в ДЗК перетинає, накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0055 належної ОСОБА_2 , яка в свою чергу накладається на суміжне домоволодіння ОСОБА_6 . Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :04:005:0035 належна ОСОБА_1 не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшина на 28 кв.м.). Тобто встановлення паркану відповідачем ОСОБА_2 не призвело до зменшення площі земельної ділянки ОСОБА_7 відповідно до наявних у неї правовстановлюючих документів.

На думку суду, даний спір є наслідком помилок допущених при складанні державник актів сторін та внесення в публічну кадастрову карту відповідних поворотних точок. В результаті чого, в публічній кадастровій карті відбулося зміщення земельних ділянок, у відповідності до їх фактичного розміщення в натурі, в бік, що призвело до накладання на ділянки суміжних землевласників..

Судові витрати:

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що згідно зі статтею 141 ЦПК України ці витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку суд повністю відмовив у задоволенні позову, в той час як відповідачі не заявили про наявність у них будь-яких документально підтверджених судових витрат. Отже, у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 273, 289, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.11.2025 року.

Суддя: Є. П. Тептюк