Провадження номер 2/741/454/25
Єдиний унікальний номер 741/715/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради про визнання права власності на будинок,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник позивача ОСОБА_2 , представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивувала тим, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловік позивача був сином ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , успадкував після смерті матері вищевказаний будинок, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачеві нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Саме тому представник позивача просила судовим рішенням визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 02 червня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, позивач подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та провести судове засідання за її відсутності (а. с. 96).

Представник відповідача Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але 29 липня 2025 року подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 66).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно, визначаються відповідно до законодавства, що діяло станом на час завершення спорудження будинку. Як вбачається з технічного паспорта (а. с. 11-18), роком забудови спірного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є 1988 рік.

За ст. 120, ст. 121, ст. 123 ЦК Української РСР право власності на індивідуальні будинки в сільській місцевості визначалося за правилами колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками з ведення книг погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - вказівки № 112/5), а згодом аналогічними вказівками з ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - вказівки № 69). Згідно із зазначеними нормативними актами погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в УРСР із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Судом установлено, що згідно із записами погосподарського обліку:

за 1986-1990 роки № 25, особовий рахунок НОМЕР_1 , сторінка 26,

за 1991-1995 роки № 25/1, особовий рахунок НОМЕР_2 , сторінка 14,

за 1996-2000 роки № НОМЕР_3 , особовий рахунок НОМЕР_4 , сторінка 13,

за 2001-2005 роки № НОМЕР_3 , особовий рахунок НОМЕР_5 , сторінка 13, головою домогосподарства по АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради № 361/1 від 23 травня 2025 року (а. с. 33).

Згідно з довідкою від 12 березня 2024 року КП «Носівське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за даними інвентаризаційної справи станом на 01 січня 2013 року на праві власності не зареєстрований (а. с. 9).

Згідно з п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт не передбачав реєстрацію права власності на індивідуальні житлові будинки в сільській місцевості.

Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Для реєстрації права власності на таке майно законом вимагається подання виписки із погосподарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Отже, суд робить висновок, що оскільки у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в погосподарській книзі та відкриття особового рахунку на ім`я забудовника, правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало, та оскільки згідно виписок із погосподарських книг головою вищевказаного домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року була ОСОБА_4 , а дані про інших зареєстрованих осіб у вказаному володінні відсутні, то вона і була власником даного домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дослідне Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а. с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 578/1 від 01 серпня 2024 року, виданою Носівською міською радою Чернігівської області, ОСОБА_4 на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , одна (а. с. 10).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 24 січня 1991 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Рекухою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 170, яким жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Дослідна станція Носівського району Чернігівської області, заповідала внуку ОСОБА_5 , що підтверджується копією вказаного заповіту (а. с. 94) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 58-59). Крім того, із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 убачається, що за життя нею було складено ще один заповіт, посвідчений 18 травня 2004 року Дубик С.М., секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 367, яким вона заповідала належну їй квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно зі ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а. с. 97).

Судом встановлено, що до майна померлої ОСОБА_4 . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 723/2004 (а. с. 99-102).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_3 , подавши у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Також спадщину після її смерті прийняв спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 . Онук померлої ОСОБА_5 , який також був спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 . Інших свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавалося.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що спадкування житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом. Син померлої ОСОБА_3 був спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину після смерті матері, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_3 успадкував після смерті матері житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , але юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дослідне Носівського району Чернігівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (а. с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області, яка міститься в копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 (а. с. 62).

ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 64). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 (а. с. 5). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого ОСОБА_3 заведено спадкову справу за № 368/2017, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 63).

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 установлено, що спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_1 , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Дочка померлого ОСОБА_7 протягом цього ж строку подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_3 (а. с. 61-62).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом установлено, що ОСОБА_1 зверталася до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлого чоловіка також і на житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 109/02-31 від 27 лютого 2025 року (а. с. 19).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 70,1 кв. м, житлова площа 45,8 кв. м (а. с. 11-18).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1245, 1261, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської міської ради про визнання права власності на будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 70,1 кв. м, житловою площею 45,8 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 20, м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області.

Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА