Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Камілли В.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №166281 від 12.06.2020 року в розмірі 24959,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №166281 від 12.06.2020 року в електронній формі. Відповідно до вказаного договору відповідач прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення договору та підписав акцепт електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, процентна ставка становить 0,01 % в день від поточного залишку позики, комісія становить 1,9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором позики №166281 від 12.06.2020 року не виконав належним чином, у зв`язку чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка на дату подання позову складає 24959,50грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за позикою; 19959 грн. заборгованість по процентам та комісією за користування позикою, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 2423,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

30.10.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти постановлення заочного рішення.

Відповідач подав письмовий відзив на позов в якому проти позову заперечує, зокрема, посилаючись на те, що договір позики не укладав, грошових коштів від позивача не отримував. Зазначив, що розмір нарахованих відсотків по кредиту значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що суперечить п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також заперечує отримання досудової вимоги про погашення заборгованості.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві, зокрема, у зв`язку з тим, що доказами доданими до позову підтверджується як укладення договору так і отримання відповідачем грошових коштів. Так договір було укладено в електронному вигляді через інформаційно комунікаційну, що відповідає нормам законів України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні довірчі послуги». Стосовно перерахування коштів зазначає, що позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг - ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС". ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС" (ТМ "ФОНДІ") є компанією , що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ "ФК "ЕЛАЕНС" (ТМ "ФОНДІ") надавало «ФК «ГЕЛЕКСІ» послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок Позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн.

Щодо нарахованих відсотків за прострочення платежу зазначає, що п.5.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення. З розрахунку заборгованості вбачається, що підвищену комісійну винагороду позикодавець нараховував саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України за правилами, визначеними пунктом 5.3 договору позики, який розміщено у розділі «відповідальність сторін», а не як відсотки за правомірне користування кредитом. За наведених обставин просить задоволити позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12.06.2020 року між ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 було укладено договір позики 166281 від 12.06.2020 року (надалі - Договору), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з п. п. 1.1., 1.2. Договору ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" надає Позичальнику позику а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк встановлений цим Договором.

Відповідно до п. 1.1.1. Договору встановлено наступні умови: - сума позики 5000 грн. Згідно з п.1.1.2 Договору плата за користування позикою у вигляді: п.1.1.2.1 - процентів (надалі за текстом іменується "процентна ставка" в усіх відмінках) та складає 0,1% (одна сота відсотка), в день від початкового залишку позики.; п. 1.1.2.2 - комісії (надалі за текстом іменується - "комісійна винагорода" в усіх відмінках) складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно до п. 1.1.1. Договору. Відповідно до п.п. 1.1.3-1.1.5 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики (термін платежу): 11 липня 2020 року.

Згідно паспорту позики орієнтовна реальна річна процентна ставка позики для споживача на дату укладання договору становить: 478,15% річних, орієнтовна загальна вартість позики для споживача на дату укладання договору становить: 6899,5грн. Відповідно до п.п. 1.2-.13 Договору позика надається Позичальнику в сумі, що зазначена в пп. 1.1.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника ). Якщо Позичальник повертає позику в той самий день, що і день отримання позики - Позичальник сплачує на користь Позикодавця компенсацію в розмірі 100,00 грн. В цьому випадку вимоги пп.1.1.2.-1.1.-4. не застосовуються.

Відповідно до п.п. 4.2 - 4.4 Договору позики сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів, комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в п.п. 1.1.5 Договору включно. У разі продовження строку Договору Позичальником, - нарахування процентів та комісійної винагороди за Договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк Договору.

Згідно з п.п. 2.1-2.2 Договору строк дії Договору становить до повного виконання Позичальником зобов`язань за Договором. Датою укладення Договору є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника.

Договір позики №166281 від 12.06.2020 року із графіком платежів, паспортом позики, ОСОБА_1 підписала електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора.

Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав, надавши позичальнику позику в сумі 5000 грн. 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача НОМЕР_1 , що підтверджено копією листа ТОВ ФК "ЕЛАЄНС" від 01.09.2025 року №166281.

Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором позики №166281 від 12.06.2020 року за період з 12.06.2020 року по 07.11.2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить 24959,50 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 19959,50 грн. заборгованість по процентам за користування позикою.

Згідно з умовами договору позики відповідач зобов`язується вчасно повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору.

Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданої позики в строки, передбачені договором.

Згідно зі ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п.5.3 договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення. Відповідно до п. 4.3 Договору, обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно.

Судом встановлено, що у порушенням умов договору позики №166281 від 12.06.2020 року ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, тому в неї наявна заборгованість в розмірі 24959,50грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 19959,50 грн. заборгованість по процентам за користування позикою.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №166281 від 12.06.2020 року в сумі 24959,50грн. доведена та підлягає задоволенню.

Суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

З наданого позивачем алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення з умовами надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви, позичальник підтверджує прийняття ним відповідних умов надання позики, а також засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, виконавши послідовно дії в інформаційній системі, яку використовує ТОВ «ФК «Гелексі», вважається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Завершальним етапом укладення договору позики є його підписання сторонами. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Довідка ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» містить ключові реквізити (платник, отримувач за іменем, дата, сума, номер транзакції) і у сукупності з договором та розрахунком є належними доказами укладення договору та перерахування коштів.

Кредитним договором №166281 від 12.06.2020 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору. Інформація надана позивачем у договорі з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена в чіткій, зрозумілій та доступній формі.

За умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1) за користування кредитними коштами згідно з ст.1048 ЦК України у визначеному договором; 2) за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за час прострочення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд дійшов такого висновку: проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».

Отже, відповідно до позиції Верховного Суду після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування можливе на підставі ст. 625 ЦК України відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем зазначених норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України).

Щодо надмірного розміру відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

В даному випадку відповідач здійснив дії спрямовані на укладення кредитного договору, шляхом заповнення відповідних формулярів на отримання кредиту, у яких він підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання коштів у позику.

Відповідач обґрунтовуючи надмірний розмір нарахованих відсотків посилається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, відповідно до вказаної норми несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Проте, вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних.

Враховуючи те, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено.

Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 5000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, що укладений позивачем із адвокатом Рудзей Юрієм Володимировичем; актом №754 від 01.09.2025 року наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, що містить перелік робіт та їх обсяг, довіреністю від 09.07.2025 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2423 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 77-80, 89, 259, 263-265, 279-280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за Кредитним договором №166281 від 12.06.2020 року в сумі 24959(двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч гривень)грн.50коп., яка складається з наступного: залишок суми кредиту - 5000 грн.; залишок процентів за користування кредитом - 19959,50грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» витрати зі сплати судового збору в сумі 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три гривні)грн., а також 5000 (п`ять тисяч гривень)грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ", , адреса: вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1, м. Київ, 01054;.

Відповідач: ОСОБА_1 ; Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 Тел.: НОМЕР_3 адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2

Повний текст рішення складено 04.12.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник