УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27листопада 2025року

м. Київ

справа № 756/8523/25

провадження № 61-13931ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», треті особи: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання недійсним акта приймання-передачі,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року, позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою суду від 13 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків, які було виявлено судом, а саме: позивачем не надано належним чином завірені додатки до позовної заяви у паперовому вигляді для всіх учасників справи. 30 червня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з додатками до позовної заяви у 5 екземплярах. Однак жодна копія з наданих додатків належним чином не засвідчена. Позивач повідомляє, що у нього (щодо його особистих документів) перебувають оригінали письмових доказів, копії документів отримає по запитах, інші оригінали документів знаходяться у відповідачів. Також вказує, що клопотання про витребування доказів будуть подані в процесі розгляду справи.

З урахуванням того, що жодний доказ, який долучений до позовної заяви не засвідчений належним чином, а сторона позивача вказує, що в нього в оригіналах наявна (невизначена) частина наданих доказів, інші докази потребують витребування, то суд приходить до висновку, що сторона позивача при зверненні до суду не дотрималася вимог процесуального закону, що призведе до затягування розгляду справи.

Суд роз`яснив, що у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції. Зазначив, що при залишенні позовної заяви без руху суд першої інстанції вказав позивачу на недоліки позовної заяви, а саме додатки, які перелічені в позовній заяві як такі, що подаються до суду, мають бути надані суду в паперовому виді відповідно до кількості учасників справи та завірені належним чином. На усунення недоліків позовної заяви позивачем подано заяву, зі змісту якої вбачається, що позивач подав до суду додатки, перелічені в позовній заяві, однак подані додатки не були належним чином засвідчені, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо повернення вказаного позову.

Апеляційний суд відхилив доводи позивача в частині запевнення позивача про надання доказів суду в майбутньому, оскільки в такому разі позивач не мав зазначати в позовній заяві додатки, яких він фактично не подає до суду як такі, що додаються. Посилання позивача на направлення додатків до позовної заяви усім учасникам справи в електронному вигляді також є безпідставним, оскільки позовна заява подана в паперовому вигляді, тому позивач зобов`язаний надати суду додатки, які перелічені в позовній заяві, відповідно до кількості учасників справи та завірені належним чином. Законом визначено право позивача направляти іншим учасниками справи матеріали в електронному вигляді виключно у разі звернення до суду з позовом в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Повернення позовної заяви відповідно до вимог частин третьої, сьомої статті 185 ЦПК України не перешкоджає позивачу в реалізації його права на повторне звернення до суду в установленому законом порядку.

05 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач, окрім поданих в паперовому вигляді додатків, передбачив подальше подання доказів, які будуть надані засобами електронного зв`язку, та подання доказів, які будуть подані, після їх отримання позивачем, також позивач буде подавати клопотання та заяви щодо витребування відповідних доказів у справі. ОСОБА_4 не звертався до суду з клопотаннями щодо витребування доказів, оскільки зробив відповідні запити щодо надання документів та надав ці запити суду. Позивач надсилав Оболонському районному суду міста Києва докази надсилання іншим учасникам справи доказів в електронному вигляді на електронну пошту. Скаржник не мав усувати недоліки, оскільки зазначав в позовній заяві, що документи та інші докази будуть надані суду та іншим учасникам справи пізніше засобами електронного зв`язку. Неналежно оформлені докази підлягають поверненню, а не позовна заява. Суд після відкриття провадження у справі мав вирішувати питання щодо долучення документів та інших доказів до матеріалів справи, які були направлені суду і іншим учасникам справи засобами електронного зв`язку. Крім того, підставами повернення позовної заяви не повинні бути підстави, які не зазначені в ухвалі про залишення без руху. Тому підстав для залишення позову без руху та його повернення не було.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

У пунктах 5, 8 частини третій статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Відповідно до частини першої, третьої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

У статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У частинах першій та другій статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У постанові Великої Палати Верховного суду 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21 (провадження № 14-97цс22) зазначено:

«для забезпечення прав протилежної сторони на інформування про справу ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (пункт 8 частини третьої статті 175 ЦПК України). При цьому зазначений Кодекс також містить правила засвідчення та подачі письмових доказів (частини перша - шоста статті 95 ЦПК України).

Аналізуючи зміст цієї статті, слід дійти висновку, що: 1) письмові докази подаються в оригіналі або копіях; 2) копії поданих документів мають бути засвідчені у порядку, встановленому законодавством; 3) учасник справи, який подає письмові докази в копіях, зазначає про наявність у нього оригіналу такого документа і засвідчує копію такого доказу своїм підписом із зазначенням дати засвідчення копії; 4) якщо в учасника справи немає оригіналу, він подає наявну у нього копію письмового доказу і може заявити клопотання про витребування цього доказу у відповідного учасника справи; 5) за відсутності такого клопотання таке витребування може зробити суд з власної ініціативи. Зазначена норма не містить вимог щодо будь-якого засвідчення копій документів, оригіналів яких позивач не має, а загальне правило щодо подачі копій, засвідчених належним чином, слід тлумачити у контексті усієї зазначеної статті ЦПК України.

Відтак позивач повинен був надати засвідчені власноручним підписом копії письмових доказів, оригінали яких у нього є; подати за наявності копії письмових доказів, яких у нього немає, зазначивши, в якого учасника такі докази можуть бути витребувані судом, або заявити клопотання про витребування таких доказів».

Суди встановили, що ОСОБА_5 не усунув недоліки позовної заяви, яка подана у паперовій формі, оскільки не надав всіх додатків, які перелічив в позовній заяві як такі, що подаються до суду, відповідно до кількості учасників справи, а подані копії додатків не засвідчив. Вказівка про направлення таких додатків учасникам справи в електронному вигляді на електронну пошту не є належним виконанням вимог суду, оскільки законом передбачено право позивача направляти іншим учасниками справи матеріали в електронному вигляді виключно у разі звернення до суду з позовом в електронному вигляді та через систему «Електронний суд».

За таких обставин у суду першої інстанції були підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_5 .

Доводи касаційної скарги про те, що підставами повернення позовної заяви не повинні бути підстави, які не зазначені в ухвалі про залишення без руху, необґрунтовані в касаційній скарзі, а також спростовуються змістом ухвал суду першої інстанції.

Касаційний суд враховує, що як суд першої, так апеляційної інстанцій роз`яснили позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 756/8523/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко