Справа № 331/3491/25
Провадження № 2/331/2351/2025
У Х В А Л А

про продовження строку

для усунення недоліків позовної заяви

14 жовтня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Олександрівськогорайонного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про визнання права власності,.

Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 23 червня 2025 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Так, відповідно до довідки старшого секретаря суду ОСОБА_3 , квитанція № 9371- 4357-3530-2771 від 03.03.2025року про сплату судового збору у сумі 1002 грн. 24 коп. від платника ОСОБА_1 за подання позовної заяви (про визнання права власності) була приєднана до справи № 331/1261/25 (провадження № 2/331/1427/2025).

Зазначене вище свідчить про те, що квитанція про сплату № 9371-4357-3530-2771 від 03.03.2025року прикріплена та обліковується в іншій цивільній справі № 331/1261/25 (провадження № 2/331/1427/2025).

Необхідно зауважити, що у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду.

Таким чином, у цьому випадку позивач також має право повернути сплачений нею судовий збір, відповідно до квитанції про сплату № 9371-4357-3530-2771 від 03.03.2025 року. Однак, така квитанція про сплату не може бути врахована як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі у цій справі, так як судовий збір за нею сплачений та зарахований при поданні іншого позову.

Отже, вищезазначене свідчить про те, що позовну заяву подано до суду без дотримання вимог частин 3 та 4 статті 177 ЦПК України, положеннями якої передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць в розмірі, зокрема, з 01 січня 3028,00 грн.

Отже, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 1211 грн. 20 коп. та не більше 15 140 грн. 00 коп.

В той же час, позивачем не зазначено ціну позову.

При цьому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовною заявою через підсистему «Електронний суд», то за правилами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За правилами статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також, слід зазначити, що позивач не скористалася правом звернутися до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати в порядку, передбаченому ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при зверненні до суду з позовною заявою позивач повинна була сплатити судовий збір, виходячи із ціни позову.

Також, судом звернуто увагу позивачу на те, що письмові докази, які позивач додав до заяви, на обґрунтування заявлених вимог, а саме: копія одного із договорів міни, а також копія одного із технічних паспортів є неналежної якості, що позбавляє суд можливості ознайомитись зі змістом зазначених документів (доказів).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. було заведено спадкову справу № 8/2022, однак вказану особу до участі у справі в якості третьої особи не залучено.

Крім того, суддя звертає увагу на розбіжності у прізвищах позивача ОСОБА_5 і померлої ОСОБА_6 .

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають відкриттю провадження у цивільній справі.

У зазначений строк та на момент постанови цієї ухвали, позивачем не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі суду від 23 червня 2025 року, а також відсутня інформація щодо отримання позивачем копії вказаної вище ухвали суду.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно частини 6 статті 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя та для забезпечення можливості реалізації конституційного права на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку судом, встановленим законом, суд приходить до висновку про доцільність за власною ініціативою продовжити процесуальний строк, встановлений в ухвалі суду від 23 червня 2025 року для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 127, 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити позивачу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 23 червня 2025 року, встановивши позивачуп`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі суду від 23 червня 2025 року, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун