Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Мурги С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в у розмірі 1/3 заробітку платника аліментів щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що 03.11.2007 між позивачем та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №746.

За час спільного проживання у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте зазначає, що спільне життя з колишньою дружиною не склалось, оскільки подружжя втратило один до одного почуття поваги та любові, крім того зазначає, що вони люди різних характерів та поглядів на життя. З листопада 2023 кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами. Тому примирення між ними не можливе. Після припинення шлюбних відносин старший син ОСОБА_8 залишився проживати з позивачем, а менший син ОСОБА_9 з відповідачкою.

Вказує, що відповідачка добровільно допомоги на утримання сина ОСОБА_8 не надає, участі у додаткових витратах та вихованні не приймає. Стверджує, що відповідачка фінансово спроможна додатково забезпечувати сина шляхом оплати його гуртків та дозвілля, однак не виявляє жодного бажання цього робити. Додатково вказує, що ОСОБА_5 потребує додаткової уваги та коштів на лікування, оскільки має проблеми зі здоров`ям.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачка аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться, остання працює, здає майно в оренду за 1000 дол.США в місяць, вважає, що з неї слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2024 позовна заява була прийнята до розгляду та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.11.2024 на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_4 просила у позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування поданого відзиву відповідачка зазначила, що 23.11.2023 позивач змусив відповідачку разом з дітьми покинути їх спільний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначила, що всі його дії на постійній основі виконувались шляхом домашнього насильства, зловживання алкоголю, вживанням наркотичних засобів, поведінка супроводжувалась нецензурною лексикою, образами та погрозами в її бік, де діти були свідками всього, що відбувалось. В подальшому старший син повернувся проживати до батька. Зазначає, що на її прохання, щоб старший син (так як і молодший) також проживав разом з відповідачкою, збоку позивача була категорична відмова, яка була мотивована тим, що син вже в тому віці, коли має право обирати сам.

Також зазначила, що після обмеження відповідачки в праві користування спільним житлом та транспортним засобом, ОСОБА_4 самостійно несе витрати на оренду іншого житла для себе та молодшого сина, оплату за доїзд дитини до навчального закладу та за харчування, витрати на їжу, одяг, гуртки, предмети розвитку і т.д. для дитини.

Вважає, що виходячи з норм матеріального права, лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину (дітей) до досягнення нею (ними) повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Особливо враховуючи той факт, що одна дитина проживає з батьком, а інша з матір`ю.

11.12.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та об`єднано їх в одне провадження.

Перейдено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2025 було задоволено клопотання відповідачки та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 22.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02.10.2025 на адресу суду від представника відповідачки надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник зазначив, що на повному утриманні відповідача знаходиться спільна дитини сторін ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про відвідування школи від 04.09.2024 року, Шкільним атестатом від 27.06.2025 року та Договором оренди від 12.11.2024 року. Позивач в утримані молодшого сина не приймає участі.

У свою чергу, зазначив, що є незрозумілим, яким чином позивач визначив, що ОСОБА_4 має можливість сплачувати саме одну третю від свого доходу на користь аліментів, оскільки, ОСОБА_1 не було надано до суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, її матеріального становища тощо, що б могло підтвердити його доводи та її фінансову можливість.

Зазначив, що ОСОБА_4 не проти сплачувати аліменти, розмір яких передбачений чинним законодавством України, а саме у однієї чверті розмірі на одну дитину, оскільки, у такому разі буде дотримано рівні права та обов`язки батьків відносно дитини.

Також вказав, що при поданні позовної заяви, позивачем було зазначено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна інвалідність, яка потребує додаткових витрат. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчать про необхідність постійного лікування, діагностики, реабілітації, специфічного догляду тощо. Позовні вимоги не містять у собі вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину у твердій грошовій сумі. Отже, вважає, що позивачем не доведено, а законодавством не визнано, що наявність у дитини інвалідності зобов`язує суд призначати більшу частку для сплати аліментів, ніж передбачено законом на одну дитину, враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а рівень її матеріального становища не був доведений та не може бути досліджений судом, що у свою чергу виключає повне задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, наведених у позовній заяві, просили задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні навів доводи, аналогічні викладеним у додаткових поясненнях, зазначив, що чинним законодавством не передбачено стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, вважає такі вимоги завищеними та несправедливими, а тому вважає за допустим задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів частково у розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідачки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 03.11.2007 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №746, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище чоловіка пілся одруження ОСОБА_10 , прізвище жінки після одруження ОСОБА_10 .

За час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей:

- син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;

- син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно довідки №222 від 01.04.2024, виданої ОСББ «Легоцького», ОСОБА_1 з 01.01.2024 дійсно проживає на постійній основі із сином ОСОБА_5 , 2009 р.н., в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

З огляду на те, що відповідачка є матір`ю дитини, що вона є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, та беручи до уваги те, що відповідачка має на утриманні ще одного неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в у розмірі 1/4 частки всіх доходів платника аліментів.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачки також слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову до суду, а саме 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 76, 89, 141, 259, 264, 265, 273, 352-353, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 23.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 28.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя І.О. Шепетко