Справа № 182/2323/25
Провадження № 2/0182/2169/2025
01.12.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
16.04.2025 року представник позивача ТОВ «Він Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач аргументує тим, що 04.05.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту №848320, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 7000,00 грн.
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за даним договором виконало повністю, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та строк, визначений умовами Договору.
12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «Він Фінанс») було укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором.
12.09.2019 укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр права вимоги №25 від 12.09.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №848320 від 04.05.2019 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС»).
Ухвалою про відкриття провадження від 04.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання нею такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за останнім відомим місцем проживання відповідача, до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Відповідача ОСОБА_1 було сповіщено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на сайті Судової влади України, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України
Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено,що 04.05.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», був укладений договір про надання фінансового кредиту №848320.
Відповідно до п. 1.1, 1.4. договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 5850,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором.
12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» уклали договір факторингу № 1.
12.09.2019 укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр права вимоги №25 від 12.09.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №848320 від 04.05.2019 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».
25.07.2024 загальними зборами учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийнято рішення про зміну назви на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Як визначено у статтях 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України).
У статті 1077 ЦК України визначено поняття договору факторингу.
Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом норм діючого законодавства, які регулюють право вимоги, представник позивача повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань за договором №848320 про надання фінансового кредиту, укладеного 04.05.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 на підставі договору факторингу № 1, укладеного 12.04.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - Договір).
У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Разом з тим, судом встановлено, що Договір факторингу № 1 укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» 12.04.2018, тобто ще до підписання кредитного договору №848320 від 04.05.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .
Вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 переходило лише раз: від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»).
Таким чином, вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Авентус Україна» до відповідача на момент укладення договору факторингу від 12.04.2018 не було, і сторони не могли передбачити, що 04.05.2019 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором.
Крім того, на час укладення договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином.
Отже, право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, у зазначений вище договір факторингу входити не могло.
Суд констатує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
З огляду на викладене, позивачем ТОВ «Він Фінанс» не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором від 04.05.2019 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 № 848320.
Крім того, суд звертає увагу, що наявний в матеріалах справи реєстр прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 сам по собі не свідчить про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатком до договору та його невід`ємною частиною.
Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до відповідача від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до договору факторингу, тобто не доведено набуття права первісного кредитора.
Крім того, позивачем не надано доказів, що первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» на картку відповідача перераховано кредитний ліміт у розмірі, встановленому договором, тобто виконано зобов`язання кредитодавця, передбачені зазначеним договором.
Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні виписки про рух коштів по картці чи інших документів.
Повідомлення ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 10.02.2025 року містить інформацію про те, що 04.04.2019 року товариством за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснено успішний переказ коштів на суму 7000,00 грн. на картку відповідача.
Матеріали позовної заяви не містять жодної інформації про реквізити картки, якою користувався відповідач ОСОБА_1 , також позивачем не використано своє право про витребування відповідної інформації від банківських установ.
Таким чином, позивачем не доведено факту виконання ТОВ «Авентус Україна» умов договору про надання коштів, який би породжував обов`язок ОСОБА_1 повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договору, тобто наявності фактичних договірних відносин між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 ..
Також вимоги позивача про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
На підставі п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева