Справа № 307/2809/25
Провадження № 2/307/1012/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача Пацкана І.І., представника відповідачів ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 04 березня 2008 року уклали кредитний договір MKLWGA. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 32571,43 доларів США на термін до 04 березня 2016 року, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

08 лютого 2013 року та 13 вересня 2013 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору MKLWGA від 04 березня 2008 року. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_2 повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_2 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредит. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 14 липня 2025 року має заборгованість 43167,81 доларів США, яка складається з наступного: 21643,34 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 6338,72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 185,75 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 15000,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором MKLWGA між АТ КБ «Приватбанк» та нижче вказаними фізичними особами було укладено: договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором ОСОБА_2 ; договір поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 43167,81 доларів США, станом на 14 липня 2025 року за кредитним договором № MKLWGA від 04 березня 2008 року, а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

12 серпня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

30 жовтня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області в задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Пітуха Василя Івановича про поновлення строку для подання відзивів відмовлено. Відзиви представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Пітуха В.І. на позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Пітуха В.І. про залишення відповідей на відзив без розгляду задоволено. Відповіді на відзиви подані представником позивача АТ КБ «Приватбанк» залишено без розгляду.

30 жовтня 2025 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

25 листопада 2025 року до суду надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, де зазначає наступне. Так, позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 43167,81 доларів США, станом на 14 липня 2025 року за кредитним договором № MKLWGA від 04 березня 2008 року. Належними та допустимими доказами встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» 30 вересня 2015 року звернуся до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно на заборгованості № MKLWGA від 04 березня 2008 року за Кредитним договором. Посеред підстав заявленого позову Банк вказував на неналежне виконання умов кредитного договору MKLWGA від 04 березня 2008, визнав строк кредиту таким, що настав та просив суд достроково стягнути заборгованість що виникла за період з 04 серпня 2008 року по 01 вересня 2015 року. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року по справі №307/3111/15-ц, провадження № 2/307/134/16 справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2016 року по справі № 307/3111/15-ц, провадження № 22-ц/777/1926/16. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необґрунтованою. У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до відповідачів про стягнення солідарно кредитної заборгованості 30 вересня 2015 року, який в подальшому було залишено без розгляду, банк перервав строк позовної давності у спорі з ОСОБА_2 щодо погашення останньою спірної кредитної заборгованості, а тому при повторному зверненні в серпні 2025 року до суду із позовом у цій справі щодо повторного стягнення суми кредитної заборгованості та нарахованих за весь період відсотків, банк пропустив строк позовної давності. Зазначає, що позов поданий із процесуальними порушеннями і повернутий судом без розгляду не перериває перебігу позовної давності (ВСУ у справі № 6 1763цс16 від 24 травня 2017р., а аналогічний висновок щодо застування норм права висловлено в Постанові ВП ВС справа № 904/3405/19 від 29 червня 2021 р.).

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Також зазначив, що відповідачка належним чином свої зобов`язання за договором від 04 березня 2008 року не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 липня 2025 року наявна заборгованість у розмірі 43167,81 доларів США. Даний кредитний договір забезпечений договорами поруки укладеними з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди до кредитного договору, де згідно п.7 збільшено строк позовної давності до 50 років, а тому строк звернення до суду не закінчився. Просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 43167,81 доларів США, а також судові витрати.

Представник відповідачів в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на обставини викладенні у заяві про застосування строків позовної давності. Зокрема зазначив, що між позивачем та ОСОБА_2 було дійсно укладено кредитний договір у березні 2008 та як наслідок було укладено договір іпотеки, а також були укладені додаткові угоди до договору та внесено зміни суми основного боргу та відсоткової ставки. Також були укладені договори поруки з поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30 вересня 2015 року позивач звернувся із позовом про дострокове стягнення заборгованості, проте ухвалою суду позовну заяву було залишено без розгляду, яка набрала законної сили. Таким чином, вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду, тому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не заявляв вимог у порядку ст. 625 ЦК України. Щодо договорів поруки зазначив, що договір поруки укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 є припиненим з огляду на те, що між банком і позичальницею ОСОБА_2 було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінено суму кредитного договору так і відсоткову ставку. Матеріали справи не містять аналогічні договори, які б укладалися з ОСОБА_3 . Оскільки відбулося збільшення відповідальності поручителя, аналогічної додаткової угоди з ним не укладалося, а його договір поруки відмінний від додаткових угод ОСОБА_2 , тобто наявні підстави застосування ч.1,2 ст. 553 ЦК України. Таким чином, порука припинилася, оскільки позивач звертався до суду у вересні 2015 року, а тому відбулося повторне звернення до суду, яке унеможливлює стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . Між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір поруки після укладення додаткових угод до кредитного договору, тобто їй було відомо про суму кредиту та відсоткову ставку. Однак, позивач просить стягнути борг за період з 2008 року по липень 2025 року. Також потрібно врахувати, що позивач звертався до суду у вересні 2015 року, тому порука припинилася. Ініціювання повторних вимог призвело до пропущення трьохрічного строку звернення до суду. Просить правовідносини за договором поруки визнати припиненими.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKLWGA.

Згідно договору позивач зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 32571,44 доларів США на строк з 04 березня 2008 року до 04 березня 2016 року, а саме 30000 доларів США на споживчі цілі, 2571,44 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 Договору (а.с.55-60).

Додатками № 1 та № 2 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року є загальна вартість кредиту та графік погашення кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору, та у яких встановлено умови кредитування, періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.61-63).

Із видаткового касового ордеру №1 від 12 березня 2008 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 отримала кошти у розмірі 30000,00 доларів США, що еквівалентно у гривні 151500,00 (а.с.64).

08 лютого 2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачко ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір, а саме: суму заборгованості у вигляді пені зменшити на 10213,70 доларів США, у разі порушення будь-якого з зобов`язань, передбачених графіком погашень кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10213,70 грн. Пункт 8.1. Договору в наступній редакції: 8.1. Банк зобов?язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу, на строк з 04 березня 2008 р. по 12 лютого 2018 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 39702,97 доларів США (далі - «Кредит») на наступні цілі: у розмірі 30000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 9702,97 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,26 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за фінансового інструменту 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів. винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "25" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період сплати починаючи з 08 лютого 2013 року. Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п. п. 1.1,3.6 Договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1). Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 1461 дня відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором вважається простроченою. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, встановлюється сторонами тривалістю 50 (п?ятьдесят) років (а.с.65-68).

13 вересня 2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачко ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір, а саме: суму заборгованості у вигляді пені зменшити на 10223,30 доларів США, у разі порушення будь-якого з зобов`язань, передбачених графіком погашень кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10223,30 грн. Пункт 8.1. Договору в наступній редакції: 8.1. Банк зобов?язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу, на строк з 04 березня 2008 р. по 12 лютого 2018 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 39980,06 доларів США на наступні цілі: у розмірі 30000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 9980,06 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,26 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за фінансового інструменту 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів. винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з "20" по "25" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період сплати починаючи з 13 вересня 2013 року. Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п. п. 1.1,3.6 Договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1). Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 1461 дня відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором вважається простроченою. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, встановлюється сторонами тривалістю 50 (п?ятьдесят) років (а.с.69-72).

04 березня 2008 року в забезпечення виконання кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки. Відповідно до п. 2, 4 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.12 договорів поруки, порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Пунктом 13 договору поруки, передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди (а.с.73-74).

08 лютого 2013 року в забезпечення виконання кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року та додаткової угоди №1 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 укладено договір поруки. Відповідно до п. 2, 4 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.12 договорів поруки, порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Пунктом 13 договору поруки, передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди (а.с.75-76).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № MKLWGA, вбачається, що станом на 14 липня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 43167,81 доларів США, із яких: 21643,34 доларів США заборгованість за наданим кредитом, 6338,72 доларів США заборгованість за процентами, 185,75 доларів США заборгованість за комісією, 15000 доларів США пеня (а.с.20-26).

АТ КБ «Приватбанк» 17 квітня 2025 року направив позичальнику ОСОБА_2 та поручителям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення про виконання кредитного зобов`язання з вимогою погасити заборгованість у повному обсязі, у випадку невиконання боргових зобов`язань, банк змушений буде звернутись за захистом своїх прав до суду (а.с.46-47).

Судом також встановлено, що позивач вже звертався із позовом до Тячівського районного суду Закарпатської області з тих саме підстав до тих самих відповідачів. Ухвалою суду від 14 грудня 2016 позовна заява була залишена без розгляду (справа №307/3111/15-ц, провадження «2/307/134/16).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1050 ЦК України, визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачці кредит на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці ОСОБА_2 кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером та розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 20-26, 29-45,64), проте відповідачка ОСОБА_2 не належним чином виконувала умови договору, яка як позичальник зобов`язувалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідачка відповідно до умов Кредитного договору засвідчила, що всі умови кредитного договору їй зрозумілі й вона вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати.

Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором.

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином ознайомлена зі змістом кредитного договору, додатковими угодами до нього, що засвідчується її особистим підписом, його умови нею не оспорені.

За наведеного вище, суд вважає доведеним факт існування кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед банком.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).»

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, визначила, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, 30 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачів до Тячівського районного суду Закарпатської області та ухвалою суду від 14 грудня 2016 року позовна заява була залишена без розгляду (справа №307/3111/15-ц, провадження «2/307/134/16).

Таким чином, позивач, звернувшись до суду першої інстанції у вересні 2015 року з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, переривав перебіг строку позовної давності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості та виписки за рахунками, останній платіж було проведено відповідачкою 21 січня 2019 року в сумі 17,75 доларів США.

Відповідно до п.7 додаткової угоди від 13 вересня 2013 року вказаного кредитного Договору сторони погодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років.

Згідно положень частини 1 статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Та статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, діючи відповідно до власного волевиявлення, сторони кредитного договору погодили в додаткових угодах зміни умов кредитного договору.

Так, як зазначену Додаткову угоду не визнано в судовому порядку недійсною, а тому, є законною та підлягає безумовному виконанню.

Таким чином, строк який визначений умовами додаткової угоди до кредитного договору в 50 років, на час звернення до суду не закінчився.

За таких обставин позивачем при зверненні до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_2 строк позовної давності не пропущений.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, який наданий до 12 лютого 2018 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 12 лютого 2018 року включно відповідачка ОСОБА_2 мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 13 лютого 2018 року, відповідачка ОСОБА_2 мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

В оцінці спірних правовідносин під час розгляду наданої справи є обов`язковою правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, відповідно до пункту 54 якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічних правових висновків Верховний суд дійшов у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), а також від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Зважуючи на наявний у справі розрахунок заборгованості відповідачки ОСОБА_2 становить: 43167,81 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 21643,34 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6338,72 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 185,75 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 15000,00 доларів США.

Вказана заборгованість підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком представника позивача, який не спростований стороною відповідача.

І саме цей розмір заборгованості підлягає стягненню з боржника.

Щодо вимог позивача про стягнення з поручителів солідарно суми боргу слід зазначити наступне.

Як передбачено приписами статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З матеріалів справи слідує, що 04 березня 2008 року та 08 лютого 2013 року між Банком та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно було укладено договір поруки, на підставі якого відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов`язалися відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів наданих відповідачкою ОСОБА_2 за кредитним договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зокрема, між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 укладено 08 лютого 2013 року додаткову угоду №1 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року, за якою зокрема в пункті 2 передбачено, що у разі порушення відповідачкою ОСОБА_2 будь-якого із зобов`язань передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1) понад 31 день то відповідачка ОСОБА_2 сплачує Банку штраф у розмірі 10213,70 доларів США, збільшено строк кредитування до 12 лютого 2018 року та розмір кредиту до 39702,97 доларів США, а також, у пункті 7 узгоджено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю в 50 років.

Крім того, між Банком та відповідачкою ОСОБА_2 укладено 13 вересня 2013 року додаткову угоду №2 до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року, за якою зокрема в пункті 2 передбачено, що у разі порушення відповідачкою ОСОБА_2 будь-якого із зобов`язань передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1) понад 31 день то відповідачка ОСОБА_2 сплачує Банку штраф у розмірі 10223,30 доларів США, збільшено розмір кредиту до 39980,06 доларів США, а також, у пункті 7 узгоджено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю в 50 років.

Водночас у ході судового розгляду справи, Банком не надано жодних доказів на підтвердження того, що укладення Додаткової угоди №1 від 08 лютого 2013 року та №2 від 13 вересня 2013 року до Кредитного договору відбулось попередньо за письмової згоди поручителя відповідача ОСОБА_3 .

Крім того, не надано і Банком доказів на підтвердження того, що укладення Додаткової угоди №2 від 13 вересня 2013 року до Кредитного договору відбулось попередньо за письмової згоди поручителя відповідачки ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, Закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що умовами додаткової угоди №1 від 04 березня 2008 року та додаткової угоди № 2 від 08 лютого 2013 року до кредитного договору № MKLWGA від 04 березня 2008 року внесено зміни до останнього, які суттєво збільшують розмір відповідальності поручителя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як в частині строку кредитування та і сплати Банку штрафу у разі порушення відповідачкою ОСОБА_2 будь-якого із зобов`язань передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1) понад 31 день; розмір кредиту, а також в частині встановлення строку позовної давності тривалістю в 50 років.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/7389/17 та від 29 травня 2019 року у справі № 910/11429/18 зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни.

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надавали письмової згоди на збільшення розміру своєї відповідальності як поручителя в кредитному договору, тому поруку слід вважати припиненою з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України (чинної на момент укладення Додаткової угоди).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі № 705/3113/15.

Враховуючи те, що порука ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинена, заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_2 .

Враховуючи обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами права, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про те, що вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 43167,81 доларів США є обґрунтованою, доведеною та підлягає до задоволення.

Висновок суду про можливість ухвалення рішення про стягнення боргу в іноземній валюті узгоджується з висновками, висловленими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKLWGA від 04 березня 2008 року в розмірі 43167,81 доларів США, з яких: 21643,34 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 6338,72 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 185,75 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15000,00 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 21663 грн. 02 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 04 грудня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк