Справа №601/2098/25
Провадження № 2/601/684/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:головуючого судді Білосевич Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю представника відповідача адвоката Булави О.П.,

встановив:

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення борів» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76914678. Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджених умовах договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів у день закінчення строку дії договору, або достроково, та сплатити позикодавцеві плату від суми позики. Підписанням цього договору відповідач підтвердив що він ознайомлений на сайті https:/mycredit.ua/ru/documents-license, їх суть, зміст, об`ємзабов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказц не видаються. Також умови угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходить на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих трансакцій, тому виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці є не можливим. Товариство умови договору позики виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов"язання не виконав.14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21 згідно якого право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача. Внаслідок невиконання зобов"язання відповідачем останній має заборгованість за договором позики № 76914678 перед позивачем у сумі 33571,1 гривень, з яких 9229,25 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 24341,85 гривень - сума заборгованості за відсотками.Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 76914678 перед позивачем у сумі 33571,1 гривень, з яких 9229,25гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 24341,85 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді Кременецького районного суду м. Кременець від 18 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання.

06 серпня 2023 року представником відповідача адвокатом Булавою О.П. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в обґрунтування зазначивши, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах договору, кошти в сумі 9 500 грн. направляють у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитором зі свого поточного рахунку на карту позичальника емітовану банком України, але відсутні докази перерахування зазначених коштів в розмірі 9 500 грн. позичальнику. Також, позивач не надав доказів щодо вимоги про стягнення заявлених відсотків за користування кредитом. Правила надання грошових коштів, розміщені на сайті і надані позивачем копії документів не містять підпису позичальника, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Окрім того, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позикодавець дотримався вимог,передбачених частино 2 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим банк. Відповідно до умов кредитного договору а саме п. 2.2 строк договору складає 30 днів - з 03.12.2023 по 01.01.2024. Пункт 2.3 передбачає, що проценти ставка на день складає 2,5%. З врахуванням нарахованих за 30днів процентів за користування кредитом загальна вартість кредиту складає 13062,50 грн. За умовами договору позики, що долучений до позовної заяви, чітко визначений строк його дії до 01.01.2024, тому починаючи із зазначеної дати, позивач не мав права нарахувати проценти за користування кредитом. Позивач не надав жодних доказів використання ОСОБА_1 електронного підпису для підписання кредитного договору. Тому просить відмовити в задоволені позову.

Представником позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу слухати у її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Булава О.П. просить відмовити у задоволенні позову з підстав, що вказані у відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03.12.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76914678, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхомвикористання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону ОСОБА_1 . Згідно умовам даного договору ТОВ«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ОСОБА_1 кредит на загальну суму 9 500 грн. строком на 530днів, з процентною ставкою 1,25% за день (знижена процентна ставка), орієнтована загальна вартість позики 13062,50 грн.

14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21 згідно якого та додаткових угод № 2 від 28.07.2021; №7 від 13.06.2022 та № 22 від 11.04.2024 до даного договору, право вимоги за зобов"язаннями відповідача перейшло до позивача.

З наявного в матеріалах справи Витягу з Реєстру боржників №22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року слідує, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 76914678 від 03.12.2023 у розмірі 33 571,10 грн., яка включає в себе: 9 229,25 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 24 341,85 грн. сума заборгованості за відсотками;

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 спірний кредитний договір укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису з відповідним ідентифікатором, а тому між сторонами виникли відповідні правовідносини на умовах, передбачених цим договором. Сторониузгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на погоджених умовах шляхом їх підписання.

Тому в цій частині доводи представника відповідача суд відхиляє, як необґрунтовані.

Згідно довідки № КД-000044087/ТНПП від 14.08.2025 наданої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», щодо завершення платіжної операції від 0312.2023 на суму 9500 грн., отримувач ОСОБА_3 ЕПЗ номер НОМЕР_1 . Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковим грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Вищезазначений номер ЕПЗ вказаний позичальником ОСОБА_1 у договорі позики № 76914678 від 03.12.2023, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом.

Тому суд вважає, що посилання відповідача на відсутність доказів підписання ОСОБА_1 кредитного договору є безпідставними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №526/405/13 вказано, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати апелянтом в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим, як визнанням вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами.

Стороною відповідача не було надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, та які спростовують заявлений позивачем розмір заборгованості, а кредитний договір є дійсним та його не було скасовано у встановленому законом порядку, а тому такий договір підлягає виконанню.

Отже, суд вважає, що умови кредитного договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання кредитного договору, позичальник погоджувався на визначені договором умови, крім цього, умови договору чітко прописані у тексті договору, наведено розрахунок відсотків за весь період кредитування коштами.

Тобто, з матеріалів справи встановлено, що 03 грудня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №76914678, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 9 500 гривень строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався одержати та повернути грошові кошти кредиту 01 січня 2024 року , сплатити нараховані проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. При цьому, згідно з умовами вказаного договору, процентна ставка за користування коштами кредиту фіксована та становить 1,25% в день, орієнтовна загальна вартість позики становить 13062,50 грн..

Отже, 01 січня 2024 року припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором, а позивачем не надано доказів того, що відповідно до умов договору відбулась його пролонгація, і матеріали справи таких не містять доказів на підтвердження цього.

За встановлених судом обставин позивач має право на стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 13 062,50 грн., з яких 9 500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, грн. 3562,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, за період з 03.12.2023 року по 01.01.2024 року, та у зв`язку з відсутністю доказів щодо підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20508,6 грн., в цій частині позовні вимоги є недоведеними, та його задоволені слід відмовити.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄВПБ» та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 76914678 від 03 грудня 2023 року в розмірі 13062,50 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1178,19 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №76914678 в розмірі 13 061 (тринадцять тисяч шістдесят одну) гривню 50( п`тдесят) копійок, яка складається з наступного: 9 500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 3562,5 грн. - сума заборгованості за відсотками, за період з 03.12.2023 року по 01.01.2024 року.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1178 (одна тисяча сто сімдесят вісім) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення борів», , місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Головуючий: