Провадження № 22-ц/812/2108/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа № 483/777/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок"

на заочне рішення Очаківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 25 вересня 2025 року суддею Шевиріною Т.Д., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2025 року ТОВ «Кошельок» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 16 грудня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір № -549105, за яким позичальник отримав 7 000 грн кредитних коштів шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 . Відповідно до пунктів 2.3, 3.6 та 3.7 кредитного договору кошти надано строком на 22 дні зі сплатою 2,2 % на день.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 24 248 грн, з яких 7 000 грн за тілом кредиту та 17 248 грн за відсотками.

На підставі викладеного ТОВ «Кошельок» просило стягнути з ОСОБА_1 24 248 грн кредитної заборгованості.

Відповідач участі у розгляді справи не приймав, направлені на його адресу копії судових документів повернуті до суду з відміткою про його відсутність за вказаною адресою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмолено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю укладення між сторонами кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована доведеністю факту укладання кредитного договору в електронному вигляді відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач ОСОБА_1 ідентифікувався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок», використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зазначивши свої особисті дані: паспорт, ідентифікаційний код, номер телефону, електронну пошту, номер банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, після чого відбулося погодження заявки на кредит.

Згідно з листом ПАТ "МТБ БАНК" №05/642-05/104 від 15.05.2025 р. директору ТОВ «КОШЕЛЬОК» Крилову С.С. надано підтвердження успішності операції через систему xPAY та зарахування на картку картодержателя 16-12-2021 - 7000,00 грн. ID транзакції - 47963339 , Номер картки: НОМЕР_1 ; ID кредита: 61939 ; ID заявки на кредит 549105.

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано повідомлення про те, що 16-12-2021 15:23:30 через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта: сума операції - 7000.00 грн.; номер картки - НОМЕР_5 ; Order ID транзакції- 47963339; Опис замовлення - Видача кредитних коштів, Договір займа № -549105.

Крім того апелянт зазначав, що на виконання ухвали суду про витребування доказів було надано пояснення про те, що на стадії генерації Договору після його підписання в ІТС позивача стався технічний збій, внаслідок чого на Договорі не відбулось відтворення одноразового ідентифікатора. Однак слід враховувати, що ІТС позивача налаштована таким чином, що без надіслання позивачу акцепта та підписання відповідачем Договору одноразовим ідентифікатором - 8725, не сталося б зарахування кредитних коштів на картку позичальника.

Отже, Договір слід вважати укладеним, оскільки, по-перше, невідтворення цифрового підпису на ньому може свідчити лише про дефект його форми, по-друге, виконання вищенаведеного алгоритму дій щодо отримання кредиту відповідало внутрішній волі відповідача, тобто підтверджує волевиявлення відповідача на його укладення.

У даному випадку, на думку апелянта, слід враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 р. по справі № 204/8017/17: «Відсутність підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину» (п.117).

Тобто, за висновком ВП ВС неукладеним може бути правочин, якщо йдеться і про дефект форми, і про дефект волі одночасно. У справі, що переглядається, дефект волі відсутній.

Узагальнені доводи інших учасників

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, оскільки направлені на адресу відповідача судові документи повернуті до суду з відміткою про його відсутність за вказаною адресою.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 24 248 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 вважається повідомленим належним чином в силу приписів пункту 3 частини восьмої статті 128 та частин першої, другої статті 131 ЦПК України.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір №-549105 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту строком на 22 дні з нарахуванням у цей період зниженої процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1,14% за день у випадку своєчасного виконання зобов`язань або стандартної платіжної ставки в розмірі 2,14, яка застосовується у разі якщо позичальник не виконав умови щодо своєчасного погашення кредиту. Також договір містить графік розрахунків.

Розділ «Реквізити та підписи сторін» містить лише дані позичальника ОСОБА_1 із зазначення його персональних даних, номеру телефону та електронної пошти, однак не містить будь-яких доказів накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора окрім зазначення «Електронний підпис» в графі відведеній для підпису сторони.

Позивачем також додано паспорт споживчого кредиту до договору, копію додаткової угоди про зміну умов договору №-549105 від 16 грудня 2021 року, який також не містить доказів накладення електронного підпису, окрім надрукованих фраз про реквізити споживача.

На підтвердження надання кредиту позивачем також надано правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК», які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, однак зазначені правила також не містять доказів підписання їх відповідачем.

Згідно копії інформаційної довідки ПАТ «МТВ Банк» о 15 год 23 хв 16 грудня 2021 року через систему PAY було успішно проведено транзакцію з зарахування 7 000 грн на картку № НОМЕР_1 . Інформація про платника при цьому відсутня.

За змістом інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», картковий рахунок № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 та на вказаний рахунок 16 грудня 2021 року були зараховані кошти в сумі 7 000 грн. Інформація про платника також відсутня.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Положеннями статті 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини 6 цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 участі у розгляді справи не приймав, отже заперечень проти позову не висловлював, тим більше - не посилався на недоведеність укладення кредитного договору з підстав відсутності інформації про платника, яким на його картку були перераховані кошти о 15 год 23 хв 16 грудня 2021 року через систему PAY.

Отже, суд першої інстанції самостійно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог з цієї підстави.

При цьому у своєму рішенні суд не зазначив які сумніви у нього викликають доводи позивача про те, що саме ним були перераховані кредитні кошти позичальнику ОСОБА_1 , та з яких підстав він не приймає їх до уваги.

При цьому апеляційний суд враховує, що всі інші доводи позивача беззаперечно вказують на виникнення між сторонами кредитних правовідносин, а саме - не спростованими є докази про те, що телефонний номер НОМЕР_2 , із використанням якого здійснювалося підписання Договору, у момент укладення Договору, не належав позичальнику ОСОБА_1 та використовувався іншою особою без його відома чи доручення; що Договір укладено іншою особою за відсутністю волевиявлення позичальника; щодо протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача; щодо незаконності заволодінням його персональними даними тощо.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що кредитний договір між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.

В преамбулі договору зазначено особисті дані ОСОБА_1 - реквізити паспортного документу, адреса місця реєстрації, РНОКПП. Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер) були використані ТОВ «Кошельок» для укладення кредитного договору від імені ОСОБА_1 до суду не надано. До правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору.

У справі, що переглядається, колегія суддів вважає доведеним, що 16 грудня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір № -549105, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав 7 000 грн кредитних коштів шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 .

Строк кредитування складає 22 дні.

За приписами пункту 6 Паспорту споживчого кредиту до невиконаних зобов`язань застосовується процентна ставка 2,2 % на день.

Згідно виписки з рахунку позичальником за договором не здійснено жодного платежу.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на дату подання позову - 07 червня 2025 року, виникла заборгованість у розмірі 24 248 грн, з яких 7 000 грн за тілом кредиту та 17 248 грн за відсотками.

Отже, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга ТОВ «Кошельок» підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при поданні позовної заяви - 2 422, 40 грн та при поданні апеляційної скарги у розмірі 3 633, 60 грн, а всього 6 056 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2025 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» () 24 248 (двадцять чотири тисячі двісті сорок вісім) грн кредитної заборгованості, та

6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2025 року