Справа № 504/2837/25
Провадження №2/523/8840/25
У Х В А Л А

"24" листопада 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м.Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: б-р Русанівський, 8, м.Київ) до ОСОБА_1 (остання відома зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди у порядку регресу,

УСТАНОВИЛА:

17 липня 2025 року до Доброславського районного суду Одеської області надійшла позовна заява МТСБУ до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування у розмірі 34275,09 грн, виплаченого власнику застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася 06 жовтня 2024 року в м. Одесі за участю Діджлехан Фірата, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована, а також витрат за послуги спеціаліста у розмірі 2050 грн.

Під час вирішення питання про відкриття провадження на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя Доброславського районного суду Одеської області отримав інформацію про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 02 липня 2025 року знявся з реєстраційного обліку, наразі зареєстроване місце проживання його невідомо.

Однак, виходячи з положень ч. 6 ст. 28 ЦПК України, ухвалою судді Доброславського районного суду Одеської області від 08 вересня 2025 року матеріали справи передані за підсудністю до Пересипського районного суду м. Одеси за місцем заподіяння шкоди - вул. Миколаївська дорога, 305, м. Одеса.

21 листопада 2025 року після надходження матеріалів справи суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

За нормою ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Обґрунтовуючи своє звернення до Доброславського районного суду Одеської області, позивач вказує останнє відоме місце проживання відповідача с. Фонтанка, Одеська область.

Тобто, позивач визначив підсудність вказаного спору на підставі ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Предметом позову є стягнення майнового відшкодування у розмірі 34275,09 грн, виплаченого МТСБУ власнику застрахованого транспортного засобу у порядку регресу на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтями 263-264 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана ст. 32 ЦПК України.

Необхідно зазначити, що у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність,аналізуючи вказані норми та встановлені обставини, приходжу до висновку про помилковість визначення підсудності даного спору Пересипському районному суду м. Одеси на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України за місцем заподіяння шкоди, оскільки між сторонами виникли правовідносини з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не із заподіяння шкоди, тому позивач правильно визначав підсудність за відомим місцем проживання відповідача.

Оскільки встановлено, що останнім зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , тому справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Таким чином, суддя дійшла висновку, що справа помилково передана Пересипському районному суду м. Одеси, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи слід передати на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу передати на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена та підписана 24 листопада 2025 року.

Суддя