Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/733/25

03 грудня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія (ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

04 червня 2025 року позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за Кредитним договором № від 13 жовтня 2020 року у розмірі 35883,65 грн та судових витрат.

Ухвалою від 27 червня 2025 року було відкрито провадження по справі.

Представник позивача просив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавався.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» Кредитний договір № .

Згідно до п.1.2 відповідачу надається кредит у розмірі 29 523,14 грн строком на 60 місяців.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у Паспорті кредиту №5000350, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що підписавши Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити (за відповідними реквізитами) за рахунок отриманого кредиту, суму грошових коштів, а саме: ТОВ «ЦФР» 27399,68 грн; ТОВ «ЦФР» 200 грн.ПАТ «Страхова група «ТАС» 1923,46грн;

Паспортом кредиту від ТОВ ФК «ЦФР», розділом 4 визначено сума кредиту 29 523,14 грн., строк на 60 місяців, спосіб надання безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладання договору.

Розділом 5 передбачено, щомісячні проценти 1,5%, орієнтовна загальна вартість кредиту 56 102,44 грн., реальна річна процентна ставка 31,14%.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, шляхом їх зарахування (перерахування) у відповідних розмірах на відповідні рахунки відповідно до умов п.1.4 Договору.

Також встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» , було укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що він діє протягом 1 календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 9.4 цього договору передбачено, що у випадку, якщо за 30 днів до дати закінчення строку дії договору жодна із сторін не ініціювала його розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Пунктом 10.4 Договору передбачено, що Реєстри прав вимог після їх підписання є невід`ємними частинами цього Договору.

Також, 04 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №HI/11/17-Ф від 04.04.2024 року у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.

Як стверджує позивач відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №HI/11/17-Ф від 04.04.2024 року Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35883,65 грн., з яких: - 29523,14 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; - 3,47 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; - 6357,04 грн. - загальна заборгованість по комісії; - 0 грн. - пеня/штрафи.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № між ОСОБА_1 та ТОВ ФК «Центр фінансових рішень», укладено 13 жовтня 2020 року.

Разом з цим, позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів передачі права вимоги за договором факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року від ТОВ ФК «ЦФР» до ПАТ «ТАСКОМБАНК».

Суд вважає, що відсутні докази які свідчать про те, що до ПАТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №№ від 13 жовтня 2020 року.

Разом з тим, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Так, суду не надано відповідні докази набуття прав вимоги ТОВ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором № від 13 жовтня 2020 року, а саме належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстри прав вимоги передбачені п.10.4 договором факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року до відповідача ОСОБА_1 .

Тобто відсутні належні докази набуття права вимоги до відповідача за вказаним договором у ПАТ «ТАСКОМБАНК», що відповідно спростовує доводи позивача про набуття ним за Договором факторингу №HI/11/17-Ф від 04.04.2024 року права вимоги за відповідним кредитним договором до відповідача.

Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року стороною позивача не надано.

З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не доведено факту набуття права вимоги за кредитним договором № від 13 жовтня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ ФК «Центр фінансових рішень, в задоволені позову слід відмовити.

Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, те що у задоволенні позову було відмовлено, тому суд вважає за необхідне, віднести судові витрати за рахунок позивача і з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія (ФК) «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 05 грудня 2025 року.

Суддя: