Справа 203/6673/25
Провадження 2/206/3135/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Плінської А.В.

за участю секретаря Білої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 23 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 101871674, за умовами якого, відповідачу на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти в сумі 7000,00 грн.

14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 08Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги в тому числі за кредитним договором № 101871674 від 23 травня 2021 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника складає 33530,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 25200,00 грн., заборгованість за комісією - 1330,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою від 21 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження на підставі ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 02 жовтня 2025 року про передачу справи за підсудністю, відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03 жовтня 2025 року відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що за договором від 23.05.2021 року трирічний строк у звичайному порядку завершився б 23.05.2024. Проте перебіг цього строку було зупинено/модифіковано законодавчими змінами, тому для правильного визначення кінцевого строку необхідно врахувати періоди, коли перебіг строків був зупинений та дату відновлення перебігу. Щодо розміру процентів, то вважав ъх неспівмірними та такими, що суперечать принципам справедливості та добросовісності. Неможливість виконання кредитного зобов`язання була викликана тим, що через війну він втратив житло та роботу, тому об`єктивно не мав можливості виконувати кредитні зобов`язання. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі із застосуванням строку позовної давності. У разі незастосування строку позовної давності зменшити суму процентів. Щодо судових витрат, то вважав їх завищеними і просив суд їх зменшити.

04 листопада 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що строк позовної давності не був пропущений, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025, тобто саме з цієї дати почався відлік строку позовної давності. Що стосується відсотків, то оскільки відповідач кредитні кошти не повернув у строк визначений умовами кредитного договору, а продовжив користуватися кредитними коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов Договору, з якими погодився відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, що відповідає вимогам ЦПК України та умовам Договору. Щодо судових витрат, то підстав для їх зменшення не вбачав, оскільки вважав їх співмірними та справедливими. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що 23 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 101871674.

За умовами договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника.

Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши кредитний договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «Мілоан».

Здійснення переказу суми кредиту на підставі кредитного договору № 101871674 від 23.05.2021, підтверджено платіжним дорученням №27914546 від 23.05.2021 про переказ ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7000,00 грн. згідно договору № 101871674.

14 вересня 2021 між ТзОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТзОВ «ДіджиФінанс» (Фактор) укладено договір факторингу № 08Т, відповідно до умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

Разом із правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п.1.2 Договору факторингу).

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кредитний договір №101871674 від 23.05.2021 року, сума боргу становить 33530,00 грн., з яких сума заборгованості за тілом 7000 грн., сума заборгованості за відсотками 25200,00 грн, сума заборгованості за комісією 1330,00 грн.

Отже, викладене свідчить, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №101871674 від 23.05.2021 року.

Згідно із наданим стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №101871674 від 23.05.2021 року , сума заборгованості становить 33530,00 грн., з яких сума заборгованості за тілом 7000 грн., сума заборгованості за відсотками 25200,00 грн., сума заборгованості за комісією 1330,00 грн.

В той же час, суд не може погодитись із розміром заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 25200,00 грн.

Як вбачається із умов договору №101871674 від 23.05.2021 року, сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 7000,00 грн. на строк до 22.06.2021 з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1330,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 4200,00грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 12530,00 грн.

Умовами вказаного договору передбачена пролонгація договору.

Так, відповідно до пункту 2.3.1 пролонгація строку кредитування може відбутись на пільгових або стандартних базових умовах. Розділ 2.3.2 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин(и) щодо якої (их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до статті 212 ЦПК України, і яка(і) полягає (ють) у:

а) здійсненні платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно пункту 2.3.1.1 Договору та розділу 6 правил;

б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3, пункту 2.3.1.1, пункту 2.3.1.2 Договору.

Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно пункту 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений пунктом 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Зміни умов договору разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Разом з тим доказів, що б свідчили, про те, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим договір пролонгувався на пільгових чи стандартних умовах згідно із п.2.3 договору, позивач суду не надав, і такі дії не вбачаються із доданих до позову доказів. Відсутні також відомості про розміщення кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника змін умов договору разом з актуальною сумою заборгованості в оновленому графіку платежів.

Згідно із викладеним Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 правовим висновком, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно наданого позивачем розрахунку, позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитом поза межами узгодженого строку дії договору.

Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором споживчого кредиту в сумі 25200,00 грн.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача у справі підлягає заборгованість у розмірі 12530,00 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 7000,00 грн., комісії в сумі 1330,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 4200,00 грн. за період з 23.05.2021 по 22.06.2021, передбачених кредитним договором від 23.05.2021.

Отже, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає, виходячи з такого.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, який набрав чинності 01.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, по 30.06.2023 року.

Постановою КМУ від 27.06.2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.

Крім цього, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «;Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, починаючи з квітня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року, а починаючи з 24.02.2022 року строк позовної давності зупинився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє до даного часу.

Поряд з цим, Верховною Радою України 14.05.2025 року прийнято Закон України «Про внесення змін до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон).

Відповідно до положень цього Закону, його норми набирають чинності з 04.09.2025 роки, з цієї ж дати відновлюється перебіг строку позовної давності, який був зупинений на час воєнного стану.

Таким чином, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почне обчислюватися (продовжиться) з 04.09.2025, і спливе лише після спливу цього трирічного періоду - тобто 04.09.2028, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 920,51 грн. (38%). Також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2280,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 280-282, 284, 288 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, заборгованість за кредитним договором №101871674 від 23.05.2021 у розмірі 12530,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 2280,00 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 920,51 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Плінська А.В.