ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/4547/25
Номер провадження 22-ц/818/3778/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року в складі судді Тимченка А.М. по справі № 638/4547/25 за клопотанням ОСОБА_2 про надання строку для примирення подружжю у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

07 квітня 2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Білий В.В., надійшла заява про надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 місяців, яка мотивована тим, що, на думку відповідача, у подружжя не було конфліктів, через перебування позивача за кордоном подружжя має можливість бачитися рідше, проте непорозумінь між подружжям, що стали б причиною припинення шлюбних відносин, не було.

15 квітня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Гофельд Г.С. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представником позивача зазначено, що подружні стосунки фактично припинені, сторони спільно не проживають, сімейне життя втратило свій сенс, відсутня підтримка та довіра, а отже шлюб себе вичерпав та позивач наполягає на розірванні шлюбу без надання строку на примирення.

13 травня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому зазначено про заперечення щодо надання строку на примирення з посиланням на наявність погроз з боку відповідача, а також на те, що він поводить себе агресивно, застосовує фізичну силу, що підтверджується скаргами ОСОБА_1 до органів поліції Італії.

14 травня 2025 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому зазначено про те, що долучені до клопотання позивача документи підтверджують виключно її суб`єктивні твердження щодо обставин побутового конфлікту у їх сім`ї, заява до правоохоронних органів не має жодного преюдиційного значення для цивільної справи, враховуючи, що за попередній період часу Відповідачем було подано по справі № 638/4547/25 докази відсутності притягнення його до кримінальної або адміністративної відповідальності за ознаками жорсткого поводження в сім`ї, а також не можливо встановити належність та допустимість доказів, на виконання вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки, документи не були легалізовані відповідно до вимог Гаазької Конвенції, діючих міжнародних договорів ратифікованих Україною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Білого В.В. про надання строку для примирення подружжю задоволено частково.

Надано подружжю строк для примирення строком на два місяці.

Провадження у справі зупинено строком до 15 липня 2025 року, до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та відновити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, не врахував, що надання строку для примирення це право суду, а не обов`язок. Наполягала на тому, що строк для примирення їй не потрібен, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зазначила, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

16 липня 2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначає що, у зв`язку з його службою у лавах ЗСУ, сторони стали бачитись рідше, але ніякого непорозуміння в їх стосунках не було. Відповідач постійно пропонує дружині приїхати до нього, побачитись з сином, але позивач так і не виявила бажання це зробити. Просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Зупиняючи провадження у справі для надання сторонам у справі строку для примирення, суд першої інстанції прийняв до уваги бажання відповідача зберегти сім`ю, обов`язок суду вживати заходи для примирення чоловіка та жінки і прохання сторони спору вжити такі заходи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував проти розірвання шлюбу та зазначав, що бажає зберегти сім`ю.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення (пункт 4 частина 1 стаття 251 ЦПК України).

Строки, на які зупиняється провадження у справі, визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини 1 статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі, примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (частина 7 статті 240 ЦПК України).

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене частиною 1 статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення (частина 7 статті 240 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, оскільки це є обов`язком суду, а не правом.

Зупиняючи провадження у справі, суд не порушив завдання та принципи цивільного судочинства щодо розумності строків розгляду справи, оскільки статтею 251 ЦПК України чітко окреслені випадки, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а у статті 253 Кодексу визначені строки, на які зупиняється провадження у справі.

Отже, твердження заявниці про порушення судом норм процесуального права, а саме зупинення провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є необґрунтованими.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду, викладених в ухвалі про зупинення провадження у справі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 16 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова