ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

03 грудня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 ,про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

Встановив:

11 серпня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Зі змісту цієї заяви слідує, що заявниця та ОСОБА_3 з 1992 року почали проживати однією сім`ю без реєстрації шлюбу та мали усталені відносини, що притаманні подружжю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2 .

Заявниця стверджує, що спочатку вони проживали на території Російської Федерації, а в подальшому, починаючи з 2011 року, постійно проживають на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

З 21 березня 2022 року ОСОБА_3 був призваним на військову службу у зв`язку із мобілізацією.

08 червня 2025 року ОСОБА_3 зник безвісті.

Заявниця наголошує, що встановлення факту їхнього спільного проживання, як чоловіка і дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу є необхідним для подальшого отримання нею, як членом сім`ї виплат, передбачених для безвісти зниклого військовослужбовця згідно із Постановою КМУ від 30 листопада 2016 року № 884 та Законом України «Про соціальний та правовий захист військо службовців та членів їх сімей».

Отже, встановлення зазначеного в заяві факту має юридичне значення для заявниці і сприятиме у реалізації її прав, як отримувача відповідних виплат.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено справу до розгляду. Як заінтересованих осіб залучено ІНФОРМАЦІЯ_3 та військову частину НОМЕР_1 .

В подальшому, заявницею подано клопотання про доручення копії акту службового розслідування від 02 липня 2025 року щодо обставин зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 , та копії особової справи ОСОБА_3 .

13 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про уточнення прохальної частини заяви про встановлення факту проживання.

Зокрема, уточнюючи прохальну частину заяви, заявниця просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зник безвісти 08 червня 2025 року, як дружини та чоловіка, в період часу з 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні приймали участь заявниця та заінтересована особа ОСОБА_2 ; представники ІНФОРМАЦІЯ_6 та військової частини НОМЕР_1 , будучи належним чином повідомленими, не з`явились, причини неявки не відомі. Від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшло клопотання про проведення судового засідання без їхньою участі.

З урахування наведеного, суд, керуючись приписами статті 223 ЦПК України, вирішив проводити судове засідання без участі осіб, що не з`явились.

В судовому засіданні заявниця підтримала доводи своєї заяви та просила розглядати її з урахуванням уточнень, викладених в клопотанні від 13 жовтня 2025 року (а. с. 73).

В судовому засіданні заявниця, будучи допитаною, як свідок, повідомила, що з 1992 року вона та ОСОБА_3 не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі, проживали, як чоловік і дружина, однак офіційно шлюб не реєстрували, мають спільного сина ОСОБА_2 . Вона з цивільним чоловіком вели спільне господарство, мали спільний бюджет та права та обов`язки, що притаманні подружжю. Заявниця детально розповіла про обставини та місця їхнього спільного проживання.

В судовому засіданні був допитаним, як свідок, ОСОБА_2 , який вказав, що заявниця та ОСОБА_3 є його батьками, які постійно спільно проживали, не перебувають у іншому шлюбі, вели спільне господарство та мають спільний бюджет.

Як заявниця, так і заінтересована особа повідомили суду інформацію про відомі їм обставини щодо мобілізації ОСОБА_3 та подальшого отримання сповіщення про його зникнення безвісти.

В судовому засіданні також була допитана, як свідок, ОСОБА_4 , яка надала аналогічні за змістом показання щодо обставин спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 03 грудня 2025 року до 09 години 20 хвилин.

Заслухавши показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви в уточненій редакції.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік і дружина. Ці особи не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі та мають спільного сина ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджують показаннями свідка, а також заявниці та заінтересованої особи, що були допитані, як свідки.

Обставини щодо народження спільної дитини підтверджуються дослідженою в судовому засіданні копією повторного свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 06 червня 2002 року (а. с. 11).

Обставини щодо спільного проживання заявниці та ОСОБА_3 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні довідками голови вуличного комітету № 333 від 03 серпня 2025 року та 331 від 03 серпня 2025 року (а. с. 12-13).

В судовому засіданні також досліджені копії фотографій (світлин) із зображеннями сімейних свят та пам`ятних подій заявниці та ОСОБА_5 (а. с. 15-19).

Судом досліджена копія особової справи солдата ОСОБА_3 , де в графі дружина зазначена інформація про ОСОБА_1 (а. с. 20, 55-56).

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_3 , стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 08 червня 2025 року за особливих обставин під час виконання службових обов`язків по захисту батьківщини.

Зазначена обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією акту службового розслідування від 02 липня 2025 року № 1320 з додатками (а. с. 40-54).

Встановлення зазначеного факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка і дружини, необхідно заявниці для отримання передбачених законодавством виплат, як члену сім`ї зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця.

Встановивши зазначені вище обставини, суд вважає, що правовідносини учасників судового розгляду урегульовані наступними правовими нормами.

Так, згідно приписів частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно приписів пункту 5 частини 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно приписів частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно приписів частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Далі, суд вважає, що до вказаних правовідносин можуть бути застосованими наступні роз`яснення та релевантні правові позиції.

Так, згідно роз`яснень, викладених абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно пункту 1 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 7 цієї постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 25 вересня 2019 року по справі № 280/1535/16-ц,справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 26 січня 2022 року у справі № 569/4803/19, у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зник безвісти 08 червня 2025 року, як дружини і чоловіка, має юридичне значення, так як сприятиме у реалізації права заявниці на отримання передбачених законодавством виплат.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що встановлюючи юридичний факт спільного проживання, не вирішує питання права заявниці на отримання відповідних виплат.

Вирішуючи питання щодо встановлення періоду спільного проживання, суд враховує, що юридичне значення факт спільного проживання чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу набув з 01 січня 2004 року, від дати набрання чинності СК України.

До цього часу, факт спільного проживання чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу не мав юридичного значення та не породжував правових наслідків майнового і немайнового характеру у сфері сімейних відносин та, відповідно, не підлягає встановленню судом.

Відповідна правова позиція підтверджується роз`ясненнями, викладеними в п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно яким, встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

При цьому, як зазначалося вище, відповідне роз`яснення є релевантним виключно для правовідносин, що виникли до дати набрання чинності СК України.

Відповідна правова позиція підтримана також в Постанові ВС від 24 квітня 2019 року по справі № 163/754/17, згідно якої, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що встановлення цього факту, що має юридичне значення, можливо лише за період з 01 січня 2004 року до 08 червня 2005 року, дати зникнення безвісти ОСОБА_3 .

Тому, керуючись приписами статті 3 СК України, статті 293, 315, 319 ЦПК України, -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 (в посвідці на проживання зазначена, як « ОСОБА_1 », без вказівки на по-батькові), ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зник безвісти 08 червня 2025 року, як дружини і чоловіка, в період часу з 1 січня 2004 року до 08 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було врученим у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Військова частина НОМЕР_1 .

Суддя Самуха В.О.