Справа № 196/276/25
№ провадження 2/196/245/2025
24 листопада 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський? ? районний суд Дніпропетровської області в складі:
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? головуючого судді:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?Костюкова Д.Г.,
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? за участі секретаря судового засідання: Грищенко А.Ю.,
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? позивачки:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_1 ,
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?представника позивачки:? ? ? ? ? ? адвоката Хорошилова І.С.,
? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?представника відповідача:? ? ? ? ? Смоляги О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-
Позивачка ОСОБА_1 , в інтереах якої діє адвокат Хорошилов І.С., звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04.08.2014), якому належала земельна ділянка, розташована за адресою: с. Могилів, Царичанський район, Дніпропетровської області (колишня адреса АДРЕСА_1 ).
Заповіт за життя? ? ОСОБА_2 не складав, а позивачка є єдиною спадкоємицею після його смерті. Згідно матеріалів спадкової справи № 633/2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем ОСОБА_1 було надано до Першої дніпровської державної нотаріальної контори Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого на ім`я ОСОБА_2 28 липня 1992 року Могилівською с/Радою народних депутатів Царичанського району, Дніпропетровської області, на підставі рішення Могилівської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області від 02.03.1992 року № 04/32, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №0020.
28.09.2024 Першою Дніпровської державною нотаріально конторою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки це суперечить чинним нормативно-правовим актам України, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У зв`язку з життєвими обставинами (тривалими хворобами, похилим віком) ОСОБА_1 не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок. На цей час належним чином оформити правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку не є можливим, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , зокрема чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою.
Таким чином, для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказаний житловий будинок в судовому порядку, не існує.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.43).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року відкладено підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.72).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2025 року за клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Хорошилова І.С. відкладено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.84).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року за клопотання представника відповідача відкладено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.96).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2025 року за клопотання представника відповідача відкладено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.101).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.118).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області- Смоляга О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. В подальшому від представника відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи у відсутність представника, позовні вимоги визнають (а.с.134, 140).
Представник третьої особи - Першої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.132-133, 138-139).
Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджуєть копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04 серпня 2014 року (а.с.24).
Відповідно до свідоцтва про одруження від 31.07.1966р. серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , 1937 р.н., та ОСОБА_5 , 1949 р.н., 31 липня 1966 року зареєстрували шлюб та пілся реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини " ОСОБА_6 " (а.с.13).
За життя померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заповіту не складав.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема: земельна ділянка, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства сютиції (м.Одеса) Кравцової А.І. від 21.09.2024 №1808/02-14, згідно матеріалів спадкової справи №633/2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем ОСОБА_1 було надано до Першої дніпровської державної нотаріальної контори Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею на ім`я ОСОБА_2 , виданий 28 липня 1992 року Могилівською с/Радою народних депутатів Царичанського району, Дніпропетровської області, на підставі рішення Могилівської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області від 02.03.1992 року № 04/32, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №0020, у зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , неможливо оскільки це суперечить чинним нормативно-правовим актам України, а саме Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містить норм, які б передбачали державну реєстрацію права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою (а.с.11-12, 16).
Згідно з листом виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 19.02.2025 №228/2-9, наданого на запит представника позивачки, сільська рада не має повноважень щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно. Внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна здійснюється виключно державним реєстратором на підставі належних правовстановлюючих документів. Разом з тим, ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, а наданий витяг з Державного земельного кадастру (ДЗК) не відповідає встановленим вимогам. Використання такого документа може бути розцінене як надання недостовірної інформації, що має ознаки фальсифікації (а.с.7, 28-29).
Відповідно до довідки виконкому Могилівської сільської Ради народних депутатів від 14.02.1992р., ОСОБА_2 являється забудовником села Могилів Царичанського району. Довідка дійсна до 30 грудня 1992 року (а.с.10).
Рішенням Могилівської сільської Ради народних депутатів (п`ята сесія двадцять першого скликання) від 02.03.1992р. №04/44 "Розгляд заяви про виділення земельної ділянки для будівництва гр. ОСОБА_2 " вирішено виділити земельну ділянку, згідно генплана планіровки та забудови, гр-ну ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 , площею 0,25 га (а.с.20).
Відповідно до Акту встановлення меж ділянки в натурі від 08.04.1992р., ОСОБА_2 встановлені в натурі межі земельної ділянки при відведенні в землекористуванні Могилівської сільської Ради народних депутатів Царичанського району площею 0,25 га в довічне успадковане володіння (а.с.15, 17, 25).
Також, стороною позивачка надана копія Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею на ім`я ОСОБА_2 , виданого 28 липня 1992 року Могилівською с/Радою народних депутатів Царичанського району, Дніпропетровської області, на підставі рішення Могилівської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області від 02.03.1992 року № 04/32, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №0020 (а.с.21-22).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.08.1992р., ОСОБА_2 сплачено 997 рублів за відвід земельної ділянки та видачу державного акту на землю (а.с.10).
Згідно квитанцій №025856 від 24.11.1997 та №042981 від 22.05.1996, ОСОБА_2 сплачувалися грошові кошти за земельну ділянку в сільську раду (а.с.10).
Рішенням виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №62 від 16.07.2021, за заявою ОСОБА_1 уточнено адресу земельної ділянки, належної померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме: з " АДРЕСА_1 " на: " АДРЕСА_1 " (а.с.26).
Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №203 від 17.04.2025, за адресою АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок у власності ОСОБА_7 , 1999 р.н., згідно Договору купівлі-продажу від 19.08.2019 (зареєстровано в реєстрі за №284) (а.с.54-59).
За змістом статей 6, 67 ЗК України 18 грудня 1990 року N 561-XII (у редакції на час його прийняття) у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та? обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Громадянам Української РСР за рішенням? ? сільської, селищної, міської? ? Ради народних депутатів у довічне успадковуване володіння надаються земельні ділянки для? ? будівництва? ? індивідуальних? ? жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.
Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.
ЗК України у редакції від 13 березня 1992 року не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою.
При цьому відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.
Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.
У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу.
Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні,? ? на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини 2 статті 14, частини 2 статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у? ? законодавстві? відповідного механізму? ? переоформлення? ? громадяни? ? не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк,? ? про? ? що? ? свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний? ? факт.? ?
Конституційний Суд України визнав такими, що не? ? відповідають? ? Конституції? України (є неконституційними), положення:
- пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного? ? користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного? ? законодавчого,? ? організаційного? ? та фінансового забезпечення;
- пункту 6 Постанови? ? Верховної? ? Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII? ? з наступними змінами в частині? ? щодо? ? втрати? ? громадянами, підприємствами, установами і? ? організаціями? ? після? ? закінчення? ? строку? ? оформлення права? ? власності? ? або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.
З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння.
На відповідні відносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція» та ст. 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид «мирного володіння майном» в розумінні Конвенції, та як речове право, захищено статтею 41 Конституції України), але і обмежують у можливості припинити відповідне право.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.
Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.
При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Отже, право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №368/54/17 та постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі №697/2010/21.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.).
При зверненні із позовом про визнання права власності на земельну ділянку сторона позивачки посилалася на те, що державним нотаріусом останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно у зв`язку з відсутністю в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" норм, які б передбачали державну реєстрацію права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Як встановлено в судовому засіданні позивачка звернулася до суду з позовною вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка належала померлому спадкодавцю на підставі права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою.
Однак, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння і саме таке право входить до складу спадщини.
Більш того суд зауважує, що чинним законодавством не передбачена в порядку спадкування зміна правового статусу земельної ділянки з довічного успадковуваного володіння на право приватної власності.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з огляду на обрання позивачкою неналежного способу захисту.
Частиною 2 статті 141 ЦК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.
Судові витрати позивачки покласти на останню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Могилівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, , місце знаходження: 51040, с.Могилів, вул.Панікахи, буд.3, Дніпровського району, Дніпропетровської області.

Третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, , місце знаходження: 49044, м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21.

Повне рішення складено 04.12.2025 року.

? ? ? ? ? ? ? Суддя:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков