Справа №: 671/1663/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 листопада 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 3500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.09.2025 року становить 143885 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 25 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, оформлений розпискою, за яким він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 3500 доларів США, які він зобов`язався повернути до 01 березня 2015 року. Своїх зобов`язань за договором позики відповідач не виконав і в обумовлений термін позичених коштів йому не повернув. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 25 жовтня 2013 року в сумі 3500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.09.2025 року становить 143885 грн. 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та у своїй відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився, візиву на позов не подав. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розпискапозичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 3500 доларів США, які зобов`язувався повернути до 01 березня 2015 року, що підтверджується виконаною відповідачем власноручно борговою розпискою.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу.

Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що представлений позивачем оригінал розписки відповідача як позичальника, є достовірним доказом в підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідача 3500 доларів США.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню і відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 25 жовтня 2013 року в розмірі 3500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 листопада 2025 становить 147674 грн. 80 коп. (42,1928 грн. х 3500).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1317 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 25 жовтня 2013 року борг в розмірі 3500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 листопада 2025 становить 147674 грн. 80 коп., а також судовий збір в розмірі 1317 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін: позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 04 грудня 2025 року.

Суддя: