Справа № 302/2087/23
Провадження № 2-др/302/10/25
04.12.2025 селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кривка В. П.,
без участі сторін і їх представників,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Пилипецька сільська рада про встановлення земельного сервітуту,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з рішенням Міжгірського районного суду від 17.11.2025 ухвалено таке:
- позов задовольнити;
24.11.2025 в суд подано заяву представником позивача адвокатом Косаковським В.О. про стягнення зазначених судових витрат, які понесла позивачка ОСОБА_1 з таким обґрунтуванням.
Розгляд цієї процесуальної заяви призначено без виклику сторін та їх представників у судове засідання відповідно до положень ч.ч.3,4 статті 270 ЦПК України. Зазначені цивільно-процесуальні норми передбачають :
- суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи;
- у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Статтею 270 ЦПК України імперативно передбачено, що додаткове рішення ухвалюється протягом 10 днів із дня надходження заяви про це.
03.12.2025 представник відповідачки адвокат Рішко С.І. подав до суду в програмі «Електронний суд» заперечення на заяву (клопотання) про ухвалення додаткового рішення з таким обґрунтуванням.
Сторона відповідача вважає, що розгляд справи завершився датою 07.11.2025, коли у судовому засідання були проведені судові дебати і суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Адвокат Косаковський В.О. подав клопотання в справу через «Електронний суд», в якому повідомив суд про те, що протягом 5 днів після ухвалення рішення суду сторона позивача подасть заяву про відшкодування судових витрат з уточнюючими документами для винесення додаткового рішення у разі задоволення позовної заяви. У зв`язку з цим сторона відповідача вважає, що строк для подання такої заяви закінчився 12.11.2025. Натомість докази понесення позивачкою судових витрат на проведення експертизи та на правничу допомогу подані в справу 21.11.2025, а тому сторона відповідача вважає, що процесуальну дію вчинено поза межами встановленого строку і є підстави залишити без розгляду заяву (клопотання) про стягнення судових витрат.
У разі відмови стороні відповідача в задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви сторони позивача про стягнення судових витрат, представник відповідачки просить відмовити повністю в задоволення клопотання сторони позивача про стягнення судових витрат з огляду на таке.
Оплата послуг судового експерта згідно з квитанцією здійснена стороною позивача на стадії підготовчого провадження, тобто датою 10.10.2024. Сторона позивача вважає, що ця квитанція мала бути подана стороною позивача в справі саме на цій стадії судового розгляду справи. Зауважено, що сторона відповідача не надала доводів про те, чому це неможливо було здійснити на підготовчому провадженні і покликається на застосування судом положень ч.8 статті 88 ЦПК України. Також експертом не було зазначено у висновку про виставлення стороні позивача рахунку вартості послуг на проведення судової експертизи і не додано акту виконаних робіт. На думку сторони відповідача це унеможливлює перевірку об`єктивності та достовірності розміру понесених стороною позивача витрат на проведення експертизи.
З огляду на зміст викладених заперечень сторона відповідача покликається на застосування пункту 21 постанови від 19.02.2025 ВП ВС у справі № 755/9215/15-ц, а також на висновки щодо розумності стягнення правничих витрат за практикою в рішеннях ЄСПЛ у разі встановлення судом завищеного розміру гонорару адвоката сторони, на користь якої відбулося рішення суду.
Оцінивши зміст поданої заяви, додані до неї документи, зміст заперечень і позиції сторони відповідача з розглядуваного питання, суд дійшов такого висновку.
Нормативно правове обґрунтування.
Статтею 268 ЦПК України передбачено таке :
- рішення суду (повне або скорочене) оголошується в судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1);
- у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (частина 4);
- датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5);
- у разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (частина 6).
Згідно з статтею 270 ч.1 п.3 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.2 статті 270 ЦПК України заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення.
Статтею 141 ч.2 п.1 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представник позивача-адвокат Косаковський В.О. на стадії після закінчення судом з`ясування обстави справи і дослідження доказів та переходу до судових дебатів з наданням сторонам строку для підготовки промов і призначенням для цього іншого судового засідання 06.11.2025 подав у справу письмове клопотання в програмі «Електронний суд» про те, що протягом 5 днів після ухвалення рішення суду стороною позивача буде подано заяву про відшкодування судових витрат з уточнюючими документами для винесення додаткового рішення у разі задоволення позовної заяви (том 2 а.с. 177).
Судове рішення у вступній і резолютивній частині оголошено в судовому засіданні 17.11.2025. Отже, судовий розгляд справи завершився відповідно до положень ч.1 статті 268 ЦПК України 17.11.2025. Клопотання з додатком документів, що стверджують понесені витрати, подані в справу представником позивача в програмі «Електронний суд» 21.11.2025 (п`ятниця), тобто на четвертий день після оголошення судового рішення. Отже, не зважаючи на те, що канцелярією суду це клопотання зареєстровано у вхідній кореспонденції 24.11.2025 (понеділок), представником позивача не порушено положень та строку, які передбачені ч.8 статті 141 ЦПК України. Адже ч.3 статті 124 ЦПК України передбачено: якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
З огляду на встановлене суд вважає, що заява (клопотання) сторони позивача про вирішення питання розподілу судових витрат є прийнятною і підлягає розгляду, а тому відхиляє клопотання представника відповідача про залишення заяви без розгляду.
Статтею 141 частинами 3-5 ЦПК України передбачено :
- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися;
- якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку;
- якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення цих витрат з огляду на таке обґрунтування.
Суд констатує, що вартість послуг адвоката за найменуваннями кожної послуги, які зазначені в акті приймання передачі послуг є дотичними для розгляду справи, відповідають змісту поданих у справу стороною позивача процесуальних заяв, складених документів, кількості здійснених судом судових засідань за участь сторони позивача і його представника, які фактично проведені для цілей підготовки справи до розгляду, судового розгляду справи по суті.
Натомість суд вважає, що розмір витраченого часу на надання зазначених видів правничої допомоги не є співмірним та розумним і не відповідає положенням ч.3 статті 141 ЦПК України щодо обґрунтованості, пропорційності до предмета спору. Цей висновок суду ґрунтується на наступному.
З цих же мотивів суд вважає завищеним розмір витраченого часу на складання клопотання сторони позивача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. Адже зміст цього клопотання викладений на 2,5 аркуша, з яких описова і мотивувальна частина необхідності призначення експертизи складена на 0,5 аркуша. Отже, витрачений час для цієї процесуальної дії в розмірі 4 години з вартістю послуги 6000 гривень також є завищеним і підлягає зменшенню в два рази з визначенням вартості цих послуг, які підлягають поверненню в розмірі 3000 гривень.
Заперечення сторони відповідача щодо завищення часу, потраченого у судових засідання, суд не бере до уваги як незначущі за змістом викладеного і необґрунтовані відповідними розрахунками. Затримка початку судових засідань для розгляду справи на кілька хвилин в умовах воєнного стану, перебоїв з електропостачанням, якістю послуг мережі Інтернет є такими, що мають враховуватися як непередбачувані для сторін у справі.
Суд вважає, що витрати на проведення судової експертизи підлягають стягненню з відповідача в користь позивача виходячи з такого обґрунтування.
Отже, доводи представника позивача, що сторона позивача порушила процесуальні норми чи допустила зловживання процесуальними правами з цього приводу, суд визнає не спроможними. Адже для вирішення спору про надання доступу до земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок з метою доступу до житла важливим доказом є саме висновок земельно-технічної експертизи. Покликання представника позивача на порушення стороною позивача положення ч.8 ст. 83 ЦПК України щодо не подання на стадії саме підготовчого провадження стороною позивача квитанції про оплату послуг судового експерта (наслідки не подання доказів стороною у встановлений законом або судом строк), суд відхиляє як помилкове і неправильне тлумачення цієї норми. Квитанція про сплату послуг не є доказом в розумінні доказів, що мають значення для вирішення справи і подаються сторонами та приймаються і оцінюються судом відповідно з положеннями глави 5 ЦПК України. Цей документ є ствердженням (доказом) понесення стороною судових витрат і подання цих документів здійснюється згідно з положеннями ЦПК України, які регламентують судові витрати за передбаченими видами, їх підтвердження та розподіл за результатами розгляду справи.
Вирішуючи порушене питання суд застосовує правові висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц, у постановах КЦС ВС у справах 905/1795/18, 922/2685/19, а саме:
- процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін;
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною. Позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи;
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретного фінансового стану обох сторін;
- суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
- заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим;
- відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись статтями 141, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Заяву адвоката Косаковського В.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні решти вимог про стягнення цих судових витрат.
Копію додаткового рішення надіслати для відома сторонам.
Апеляційну скаргу на додаткове рішення може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня винесення рішення.
Додаткове рішення складено 04.12.2025.
Суддя: В. П. Кривка