ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2550/25

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/2016/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шарапової О.Л.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

з участю секретаря Шапко В.М.

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2025 року, суддя Роздайбіда О.В., місто Ніжин.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття/

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачкою.

Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть більше ніж 6 років, відповідач ухиляється від свого обов`язку на утримання дитини та добровільно не надає, тому позивачка вимушена самостійно нести всі витрати по утриманню сина. Витрати є суттєвими, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 навчається за денною формою навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Ніжинський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» за платною освітньою послугою, вартість навчання 18 000,00 грн. Крім того, син витрачає кошти щодня на проїзд електропоїздом з с. Ніжинське в м. Ніжин і в зворотному напрямку, а також на проїзд по м. Ніжин пасажирським автомобільним транспортом із залізничного вокзалу до навчального закладу і в зворотному напрямку. На харчування в столовій навчального закладу дитина в середньому, щодня витрачає 140 грн.

Крім цих витрат позивачка несе також і всі інші витрати на утримання сина, пов`язані з його звичайними побутовими потребами, зокрема на харчування, одяг, мобільний зв`язок, розвиток тощо.

Вона на даний час тимчасово не працює, допомоги по безробіттю не отримує, нерухомого майна, з якого б одержувала дохід вона також не має. Має у власності лише подарований їй батьками житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, на якій цей будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає з сином ОСОБА_3 , 2009 р.н., та бабусею ОСОБА_4 , 1938 р.н.

Зазначила, що відповідач є фізично здоровим працездатним чоловіком, працює на посаді начальника відділення відомчої воєнізованої охорони Акціонерного товариства «Українська залізниця» та отримує пристойну заробітну плату, не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, а тому немає будь-яких перешкод у виконанні свого обов`язку по утриманню сина.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не встановив усі обставини справи та невірно застосував норми матеріального права.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що син навчається у коледжі за денною формою освіти, за платною освітньою послугою, у зв`язку з цим вона має суттєві витрати на його утримання. Крім того, вона несе й інші витрати на сина пов`язані з його звичайними побутовими потребами, зокрема харчування, одяг, мобільний зв`язок, розвиток тощо.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що 1/4 частка заробітку відповідача не покриватиме навіть мінімальних необхідних витрат позивачки на навчання сина. У такому разі, тягар утримання сина щодо забезпечення його усім необхідним, повністю ляже на позивачку, що суперечить принципу рівності обов`язку батьків нести витрати на утримання дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони мають спільну дитину неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17 зворот).

Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №15-11/114 від 29.04.2025, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та баба ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

Вбачається, що ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_2 уклали договір №59 від 03.08.2024 про надання освітніх послуг та договір №10 від 03.08.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців із закладом фахової передвищої освіти Ніжинський ФК НУБІП України (а.с. 7 зворот-9, 9зворот-11).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №70 від 29.07.2024, вбачається, що ОСОБА_2 сплатив 18 000,00 грн за 1 курс навчання ОСОБА_3 (а.с. 11, зворот).

З довідки Відокремленого структурного підрозділу «Ніжинський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» від 02.09.2024 вбачається, що ОСОБА_3 навчається за денною формою навчання за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» ОПС «Фаховий молодший бакалавр», строк навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с. 12).

Згідно з медичною довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 28.08.2024 слідує, що ОСОБА_3 має амбліопію, знижений функціональний резерв серця (а.с. 13).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 із 07.04.2025 припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 14).

ОСОБА_1 з Ніжинським ФК НУБІП України підписала додаткову угоду від 16.06.2025 до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 10 від 03.08.2024 (а.с. 47 зворот).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №25 від 10.06.2025, вбачається, що ОСОБА_1 сплатила 20 000,00 грн за 2 курс навчання ОСОБА_3 (а.с. 48).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 17.04.2025 вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , 17.04.2025 знятий з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 15 зворот).

Відповідно довідки про доходи №5/414 від 05.06.2025, наданої АТ «Українська залізниця», загальна сума доходу ОСОБА_2 з грудня 2024 по травень 2025 року становить 151 425,94 грн (а.с. 65).

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч. 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки доказів протилежного суду надано не було. У зв`язку з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: