Справа № 464/8066/24 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю
Провадження № 22-ц/811/2856/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Маїк Івана Степановича на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2025 року в складі судді Теслюка Д.Ю. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Проценти» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «ФК «Проценти» звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви від 30.04.2025, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 грн, а також судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1979-1435-1, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 365 днів (до 09.11.2024), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «А-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. В порушення умов Договору відповідач не виконав свої зобов`язання за цим Договором перед позивачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 55 100 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 4 000 грн, та заборгованості по процентах за користування кредитом 51 100 грн, відтак представник позивача просив стягнути цю суму з відповідача на користь позивача.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 (п`ятдесят п`ять тисяч сто) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судові витрати, а саме 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 422 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а всього 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Маїк І.С., вважає незаконним та необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт виникнення грошової заборгованості між позивачем та відповідачем за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55100,00 грн. проценти в сумі 51100,00 грн. нараховані позивачем неправомірно. До того ж, не взято до уваги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів в сумі 51100,00 грн. не підлягали задоволенню.

Просить частково скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2025 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «Проценти» про стягнення заборгованості за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 р. в розмірі 55100,00 грн. Рішення в частині стягнення судових витрат в сумі 5422,40 грн. залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення кредитної заборгованості, сумарний розмір якої не перевищує тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Проценти» суд першої інстанції виходив з того, що 10 листопада 2023 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, кредитний договір №1979-1435-1 та додатки до нього, за змістом якого ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4 000 грн.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 грн.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 10 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №1979-1435-1 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 365 днів (до 09.11.2024), шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «А-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (а.с.10-13).

Згідно із п.1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Процентна ставка є фіксованою.

Відповідно до п. 1.3. Договору, строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язується у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

Згідно із п. 4.2. Договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки до Кредитного договору, сторони погодили, що загальна вартість кредиту за розрахунковий період з 10 листопада 2023 року по 09 листопада 2024 року становить 55 100 грн (а.с.14).

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «112361», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у Кредитному договорі та інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «ФК «Процент», шляхом його введення в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.

Згідно із довідкою платіжного сервісу «Fondy» №682064787 від 10.11.2023 ТОВ «ФК «Процент» здійснено переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 у розмірі 4 000 грн, відповідно до договору №1979-1435-1 від 10.11.2023 (а.с. 16).

Також, відповідно до наданої АТ «А-Банк» інформації, на картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 10.11.2023 зараховано кошти в сумі 4 000 грн (а.с. 93-95).

Із детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 вбачається, що станом на 11 листопада 2024 року загальна сума заборгованості відповідача становить 55 100 грн, з яких: 4 000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 50 680 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 420 грн строкова заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом (а.с. 17-21).

Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений між сторонами.

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 112361 направлявся відповідачу 10.11.2023 о 14:33:30 год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_5 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.

Кредитний договір №1979-1435-1 від 10.11.2023 підписаний ОСОБА_1 10.11.2023 о 14:33:46 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти відправлені відповідачу 10.11.2023 на платіжну картку НОМЕР_1 емітовану АТ "А-Банк», яка була вказана відповідачем у кредитному договорі.

Таким чином, відповідно до укладеного Кредитного договору №1979-1435-1 від 10.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 365 днів (до 09.11.2024), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "А-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,50% річних).

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Доказів повернення тіла кредиту у повному обсязі матеріали справи не містять, взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконав, а отже апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Щодо правомірності нарахування позивачем процентів, за договором кредиту колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно із п. 1.2. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,50% річних), тобто сторонами було узгоджена процентна ставка.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів.

Таким чином, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому, наявні правові підстави для стягнення заборгованість за відсотками.

Однак, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».

Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, Перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами Прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Відтак, починаючи з 24.12.2023 року протягом перших 120 днів щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5%, а у подальшому не міг бути більшим за 1 % за відсутності домовленості сторін про ще менший розмір відсотків.

Таким чином, визначена в кредитному договорі процентна ставка за період з 10.11.2023 по 23.12.2023 року на рівні 3,5 % узгоджується з нормами діючого на той час законодавства, а тому розмір заборгованості за цей період складає 6160,00 грн. (4000 грн. *3,5% * 44 дні).

За період з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 2,5 %, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 12000,00 грн. (4000 грн. * 2,5% * 120 днів).

За період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 1,5 %, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 7200,00 грн. (4000 грн. * 1,5% * 120 днів).

В свою чергу, за період з 20.08.2024 по 09.11.2024 року (82 дні) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 1%, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 3280,00 грн. (4000 грн. * 1% * 82 днів).

Таким чином розмір заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 10.11.2023 по 09.11.2024, з урахуванням змін у Законі України «Про споживче кредитування» складає 28640,00 грн. (6160,00+12000,00+7200,00+3280,00), а тому і саме ця сума заборгованості за відсотками підлягає стягненню.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2025 року необхідно змінити, зменшити розмір заборгованості за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023, яку стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» з 55 100,00 грн. до 32640,00 грн, яка складається з 4000,00 грн. заборгованість за кредитом, 28640,00 грн. заборгованість за відсотками.

Що стосується вимоги ТОВ «ФК «Процент» про стягнення витрат на правничу допомогу та судового збору, судове рішення в цій частині відповідачем не оскаржується, відтак апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маїк Івана Степановича задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2025 року змінити, зменшити розмір заборгованості за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023, яку стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» з 55 100,00 грн. до 32640 (тридцять дві тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійокю.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 02 грудня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк