РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/1978/25

Провадження № 22-ц/4815/1358/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2025 року (Ковальова І.М.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ТзОВ "Рівнетеплоенерго" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що ТзОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) власником (квартиронаймачем) якого є ОСОБА_1 .

Згідно з витягом оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за вищевказаною адресою та відкрито на ім`я ОСОБА_1 , станом на 01.01.2025 року (за період з 01.11.2021 року по 31.12.2024 року) виникла заборгованість за надані ТзОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого та гарячого водопостачання в сумі 25785,89 грн.

Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється.

Пунктом 45 Типового індивідуального договору "Про надання послуги з постачання теплової енергії" передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Просили стягнути з відповідача, з урахуванням зменшених позовних вимог, заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 18604,77 грн., пеню в розмірі 730,38 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 2337,92 грн., суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 598,68 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2025 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, стягнення судових витрат задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 18604,77 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» пеню в розмірі 730,38 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 2337,92 грн., суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 598,68 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №409147133 від 22.01.2025, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 (Розмір частки: 1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 286, виданий 12.05.2022, видавник: приватний нотаріус Гайдук В.О.).

Тобто, відповідач, як спадкоємець, прийняла у спадщину спадкове майно, зокрема квартиру АДРЕСА_2 .

Фактично, оскільки відповідачка прийняла спадщину, тому вона і прийняли обов`язок щодо утримання майна та погашення нарахованого боргу за попереднім власником.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, з відповідачкою після набуття права власності, згідно свідоцтва про спадщину від 12 травня 2022 року на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , вважається укладеним типовий Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022).

Ураховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважав, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачкою, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.02.2023 року в справі № 753/2748/20, зазначає, що необхідно сплачувати за спожиту теплову енергію виключно згідно показників лічильника, а це 5242,06 грн. Однак нею додатково оплачено абонплату в розмірі 1198,88 грн. та донарахування на загальнобудинкові потреби будинку (місця загального користування, функціонування внутрішньо будинкових систем та інші тепловтрати) в розмірі 15856,34 грн., хоча радіатори опалення в будинку відсутні в місцях загального користування, так само температура повітря в квартирах, які опалюються виключно тепловою енергією позивача, що обліковується загальнобудинковим лічильником є значно нижчою, ніж у неї в квартирі.

Нею оплачувалися послуги теплопостачання до того, як вона набула у власність квартиру (обладнану теплолічильником), хоча вона не мала сплачувати за спожиту теплову енергію до 12.05.2022 року, як зазначено в оскаржуваному рішення, оскільки позивач, як кредитор, не заявив до неї вимогу у шестимісячний строк.

Незаконність оскаржуваного рішення полягає і в тому, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що вона є споживачем теплової енергії, відповідно до типового Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022).

Позивачем приховано, а судом не з`ясовано питання щодо наявності Договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та чи втратив він чинність.

Вважає, що суд першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення не вирішив питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, що суперечить ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Неправильним є висновки суду і по те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" не знало й не могло знати про прийняття спадщини відповідачем до моменту отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № від 22.01.2025 року, тому позивач, як кредитор спадкодавця, вчасно пред`явив вимоги до спадкоємця не пізніше 6 місяців з дня отримання інформації, оскільки у матеріалах справи міститься інформаційний запит від 23.04.2024 року, адресований до ТзОВ "Рівнетеплоенерго", у якому зазначається, що апелянт є власником квартири АДРЕСА_2 .

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

04 вересня 2025 року ТзОВ "Рівнетепоенерго" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що ТзОВ "Рівнетеплоенерго" дізналося про прийняття відповідачем спадщини з моменту фактичного отримання інформації про зміну власника житла, на підставі отриманих документів від 12.07.2024 року, зареєстрованих ТзОВ "Рівнетеплоенерго" за вх.. № 1816 від 16.07.2024 року.

Позивач повідомив відповідача про наявну заборгованість та про необхідність її сплатити.

Оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину, а тому прийняла обов`язок щодо утримання майна та погашення нарахованого боргу за попереднім власником.

Із відповідачем, після набуття права власності на нерухоме майно, вважається укладеним типовий Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830. (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022), відтак, договірні відносини між сторонами регулюються умовами цього типового Індивідуального договору.

Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статтях 19 та 25 Закону України «Про теплопостачання» (Закон№ 2633-ІV) зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першої статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором абозаконом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Зазначений висновок містить постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

Судом встановлено, що ТзОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 409147133 від 22.01.2025 року, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 (Розмір частки: 1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 286, виданий 12.05.2022, видавник: приватний нотаріус Гайдук В.О.).

Тобто, відповідач, як спадкоємець, прийняла у спадщину спадкове майно, зокрема квартиру АДРЕСА_2 .

Станом на 01.01.2025 року (за період з 01.11.2021 року по 31.12.2024 року) виникла заборгованість (з урахуванням уточнених позовних вимог) за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 18604,77 грн., пеня в розмірі 730,38 грн., сума інфляційних витрат в розмірі 2337,92 грн., сума трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 598,68 грн.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часткове прийняття спадщини, а саме - відмова від прийняття її боргової частини - не допускається, обов`язковою умовою вступу в спадщину є беззастережне прийняття спадкоємцями як прав, так і обов`язків, які залишилися після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 квітня за вх. № 1314 до ТзОВ "Рівнетеплоенерго" надійшов інформаційний запит ОСОБА_1 , у якому зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 .

У свою чергу, ТзОВ "Рівнетеплоенерго" своїм листом від 13.08.2024 року за вих. № 04-05/2252 повідомило ОСОБА_1 про наявну заборгованість та про необхідність її сплатити, а, отже, відповідно до ст. 218 ЦК України, пред`явив вимогу до відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивач, як кредитор спадкодавця, не вчасно пред`явив вимоги до спадкоємця, не заслуговують на увагу.

Щодо сумнівів апелянта стосовно правильності нарахування суми заборгованості, колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки відповідачем не надано обґрунтованих заперечень щодо розрахунку заборгованості, а, відтак, такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Крім цього, колегія суддів вважає, що розрахунки заборгованості за надання комунальних послуг у спірний період та коштів, що підлягають стягненню, відповідно до ст. 625 ЦК України, здійснені позивачем, такими, що відповідають нормам законодавства, розраховані за відповідний період та із зазначенням правильних значень, зокрема, відсотків та індексів інфляції.

Будь-які інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С..

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.