Справа № 243/9355/25
Провадження № 2/243/2154/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лозовий Ігор Олександрович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лозовий Ігор Олександрович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, яка обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь Позивача - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Ще за життя, дідусь Позивача залишив заповіт, посвідчений Сітнік М.Г., секретарем виконавчого комітету Дмитрівської Ради народних депутатів Слов`янського району Донецької області за реєстровим №9 від 18.02.2004 яким заповів Позивачу все своє майно, що буде належати йому на день смерті.

21.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовой С.С., однак своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2025 року нотаріус відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, які посвідчують право власності померлого на нерухоме майно.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лозовий І.О. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до суду надав заяву, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності адміністрації, рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Із Заповіту, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та посвідченого Дмитрівською сільською радою Слов`янського району Донецької області вбачається, що на випадок своєї смерті він заповідав все своє майно, яке йому належить за життя - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , у віці 82 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 20 лютого 2004 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Слов`янського району Донецькій області.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що свідчить довідка, видана 21.03.2025, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С. заведено спадкову справу за №48/2025.

Однак, 09 квітня 2025 року приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйова С.С., видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів, які посвідчують право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно і тому надати їх нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо, також згідно довідки щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 №7980 від 14.03.2025, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, де вказано, що інформація щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 згідно реєстрових книг, переданих до Управління від КП «БТІ» інформація відсутня.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя ОСОБА_2 побудував будинок, але не оформив його відповідно до норм чинного законодавства.

Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , про що свідчить Рішення №99-І виконавчого комітету Слов`янської районної Ради депутатів працюючих від 20.12.1967 про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , площею 1500 кв.м

ОСОБА_2 отримав Проект забудови земельної ділянки, що була виділена на підставі рішення від 20.12.1967, який затверджено архітектором Слов`янського райвиконкому 28.02.1968.

Згідно технічного паспорту, на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , будинок побудовано у 1968 році, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі технічного паспорту вважається введеним до експлуатації, самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні.

Згідно з технічним паспортом, станом на 11.04.2025 року (реєстраційний номер: TI01:1429-5664-3162-7209 в реєстрі будівельної діяльності) інвентаризаційна справа №2712 домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літера А-1 загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м.; літня кухня «Б», гараж «В», сарай « Г,Д,Е,З,И» , погріб, з шийкою «Ж», вимощення «І-ІІ», огорожа № 1-4, душ «Л», вбиральня «М», колодязь «К», навіс «Н,О».

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на будинок, оскільки відсутня реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я спадкодавця.

У зв`язку з цим, 09 квітня 2025 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Соловйовою С.С., складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 документів, які посвідчують право власності ОСОБА_2 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка прийняла спадщину за заповітом після його смерті, оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом у передбачений законом строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лозовий Ігор Олександрович, до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житловий будинок літера А-1 літера А-1 загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м.; літня кухня «Б», гараж «В», сарай « Г,Д,Е,З,И» , погріб, з шийкою «Ж», вимощення «І-ІІ», огорожа № 1-4, душ «Л», вбиральня «М», колодязь «К», навіс «Н,О».

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва