Житомирський апеляційний суд
Справа №935/326/25 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 77 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 935/326/25 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради Житомирської області, Комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба» про скасування розпорядження, наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою представника Коростишівської міської ради Житомирської області на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у місті Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Коростишівського міського голови від 10 січня 2025 року № 17-К «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- визнати незаконним та скасувати наказ КП «Коростишівська комунальна служба» від 10 січня 2025 року № 5-К «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 »;

- поновити його на посаді директора КП «Коростишівська комунальна служба»;

- стягнути із КП «Коростишівська комунальна служба» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 лютого 2025 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі, з розрахунку 1108,93 грн/день;

- вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 04 вересня 2023 року між Коростишівською міською радою в особі міського голови та ОСОБА_1 було укладено контракт № 60 про призначення його на посаду директора КП «Коростишівська комунальна служба».

Відповідно до умов контракту позивач, як керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його статутну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а орган управління зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника.

Пунктом 6.1 строк дії контракту був встановлений 1 рік, по 04 вересня 2024 року включно. Розпорядженням міського голови від 08 липня 2024 року № 185-К строк вказаного контракту був продовжений на 3 роки з 05 вересня 2024 року по 05 вересня 2027 року на підставі укладення додаткової угоди № 1 від 14 червня 2024 року.

10 січня 2025 року розпорядженням міського голови Коростишівської міської ради № 17-К «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено із ним достроково контракт та звільнено з посади директора у зв`язку із невиконанням умов, передбачених контрактом. Зокрема, невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на керівника контрактом і трудовим договором, порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом, щодо забезпечення діяльності підприємства відповідно до вимог, визначених чинним законодавством та забезпечення відповідності ухвалених рішень чинному законодавству.

Вважає, що вказане звільнення є незаконним, оскільки пунктом 5.3 контракту визначено підстави, за яких керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний до закінчення його дії.

Дія контракту була достроково припинена на підставі п.п. 5.3.2 п. 5.3 р. V контракту, що узгоджена сторонами у контракті та у випадку настання якої контракт може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органом. Вказані пункти контракту передбачають можливість його дострокового розірвання та звільнення керівника з посади у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи).

Вказував, що в оскаржуваному розпорядженні не зазначені явно грубі порушення, тим більше нічого не вказано про настання негативних наслідків для підприємства.

Посилання на встановлені актом перевірки фінансово - господарської діяльності КП «Коростишівська комунальна служба» певні недоліки в роботі підприємства, не свідчить про невиконання таких робіт та незабезпечення ним, як директором діяльності підприємства.

Зазначав, що такі порушення були незначними та не можуть кваліфікуватись, як грубе порушення керівником законодавства чи передбачених контрактом обов`язків, а також жодне з них не призвело до значних негативних наслідків. Перевірка міською радою була призначена з метою здійснення внутрішнього аудиту та контролю за використанням прибутку підприємства, проте отримання прибутку та його використання не перевірялось взагалі, з вказаного питання будь-якої інформації акт перевірки від 09 грудня 2024 року не містить, будь-яких порушень перевіркою не виявлено.

Таким чином, враховуючи відсутність в роботі позивача одноразового грубого порушення законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, його звільнення є незаконним.

Тому у відповідності до вимог статті 235 КЗпП України він просив ухвалити рішення про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також просив стягнути судові витрати, розмір яких орієнтовно складає 10 000 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2025 року позов задоволено в частині основних вимог, але відмовлено у стягненні судових витрат, враховуючи їх непідтвердженість.

У поданій апеляційній скарзі, представник Коростишівської міської ради просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник зазначає, що як керівник, ОСОБА_1 зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Статуту Підприємства та Контракту, забезпечувати діяльність Підприємства та організовувати діяльність працівників Підприємства, відповідно до вимог, визначених чинним законодавством, забезпечувати відповідність рішень, ухвалених Керівником, чинному законодавству, Статуту Підприємства та рішенням Коростишівської міської ради, розпорядженням міського голови, забезпечувати своєчасне надання Підприємством передбаченої законодавством України, Статутом та контрактом звітності та інформації. Він персонально несе відповідальність за формування і виконання фінансового плану і плану розвитку Підприємства, виконання показників ефективності діяльності Підприємства, використання комунального майна і прибутку.

Вказує, що рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 30 жовтня 2024 року № 314 «Про створення комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств міської ради» було створено комісію та проведено перевірку роботи підприємства.

Під час її проведення було встановлено грубе порушення Конституційних прав громадян щодо формування тарифів на житлово - комунальні послуги, погодження таких тарифів зі споживачами послуг та допущення збитків на сумупонад 1.5 млн.грн безнадійної заборгованості по сплаті споживачами за комунальні послуги.

Зазначає, що основним видом діяльності підприємства є надання послуг на утримання будинків споруд і прибудинкових територій.

Проаналізувавши господарську діяльність підприємства за 9 місяців 2024 року встановлено, що за даний період надано послуг по управлінню багатоквартирними житловими будинками на суму 5 178,0 тис. грн, з яких на рахунок підприємства надійшло - 3 649,4 тис. грн, ще 1 528,6 тис. грн - заборгованість населення перед підприємством.

Аналізуючи первинні документи, які стосуються встановлення обсягів, періодичності та строків надання послуг перевіркою встановлено порушення.

При перевірці договірної, претензійно - позовної робото та дотримання законодавства у сфері надання послуги з управління багатоквартирними будинками виявлено також порушення.

Крім того, на підприємстві була створена рада підприємства, однак зміни до колективного договору не вносилися, КП «Коростишівська комунальна служба» користувалась в роботі колективним договором за 2006 рік, із порушенням вимог законодавства, зокрема статті 14 Закону України «Про колективні договори і угоди».

Також на підприємстві ведеться претензійно-позовна робота, однак проаналізувавши надану інформацію КП «Коростишівська комунальна служба» про стан розрахунків населення за послуги по управлінню багатоквартирними будинками за 2023-2024 роки, були виявлені порушення.

Крім того, з 01 січня 2019 року в Україні на законодавчому рівні впроваджено процедуру обов`язкової професійної атестації (сертифікації) управителів багатоквартирних будинків.

Таким чином, з метою дотримання норм чинного законодавства, керівники установ, шо здійснюють управління багатоквартирними будинками, мають, слідкувати за чинністю сертифікатів у сертифікованих осіб на їх підприємствах та у разі закінчення терміну дії кваліфікаційного сертифіката забезпечити проходження працівником повторноїсертифікації, також у разі звільнення сертифікованої особи, підприємство має делегувати для проходження професійної атестації за напрямом «Менеджер (Управитель-) житлового будинку (групи будинків)» іншого працівника.

Всупереч цьому, на підприємстві КП «Коростишівська комунальна служба», у штаті працівників, відсутній працівник, який пройшов професійну атестацію.

Вказує, що на день перевірки на підприємстві відсутня інструкція з діловодства, що передбачено абз. 3 п.7 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого Самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Мін`юсту від 18.06.2015 № 1000/5.

Переглянуто та проаналізовано накази з кадрових питань за 2023 рік та 10 місяців 2024 року, що фіксують рішення з управління персоналом, які складає, оформлює, реєструє, формує до справ та зберігає інспектор з кадрів. Кадровими наказами підприємство регулює прийняття, переміщення, звільнення працівників, надання відпусток, накладення стягнень та заохочення, тощо.

Не всі кадрові накази відповідають Правилам № 1000/5, наказу державного комітету статистики України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації статистики праці», вимогам Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації.

Отже, судом першої інстанції не врахований той факт, що в даному конкретному випадку грубим порушенням є порушення конституційних прав громадян щодо прозорості формування ціни і тарифів на житлово - комунальні послуги, виявлені в ході перевірки фінансової і господарської діяльності, зазначених, в Акті перевірки та можливості застосування фінансових санкцій до підприємства контролюючими органами за обман споживачів комунальних послуг.

ОСОБА_1 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, без змін.

У судовому засіданні представник Коростишівської міської ради Житомирської області підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити і надала пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Позивач скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник КП «Коростишівська комунальна служба» в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що наданими по справі доказами відповідач не довів правомірність звільнення з роботи ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення застосоване роботодавцем за виявленням проступку відбулось пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Також у розпорядженні міського голови від 10 січня 2025 року № 17-К про звільнення перераховані порушення по підприємству, в якому не зазначено за яке одноразове грубе порушення вирішено звільнити ОСОБА_1 .

Крім того, наявність факту порушення ним умов контракту у вигляді заподіяних збитків підприємству не доведено належними доказами. Також суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач має право на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 11 січня 2025 року до 13 травня 2025 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у розмірі 136 862,31 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 137-К від 23 лютого 2023 року починаючи із 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора КП «Коростишівська комунальна служба», що підтверджується копією запису витягу із трудової книжки № 9 від 24 лютого 2023 року (а.с.8).

04 вересня 2023 року між Коростишівською міською радою, в особі міського голови Кохана І.М. та ОСОБА_1 було укладено контракт № 60, яким позивача призначено на посаду директора Комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба», строк дії даного контракту, відповідно пункту 6.1. : з 04 вересня 2023 по 04 вересня 2024 включно (а.с.9-11).

Згідно копії Додаткової угоди № 1 від 14 червня 2024 року до контракту № 60 від 04 вересня 2023 року пункт 6.1. викладено у новій редакції: «Цей контракт укладено строком на три роки та починає діяти з 05 вересня 2024 по 05 вересня 2027 включно» (а.с.13).

Як убачається із копії Розпорядженням міського голови № 185-К від 08 липня 2024 року, ОСОБА_1 строк трудового договору на посаді директора КП «Коростишівська комунальна служба» продовжено, шляхом укладення додаткової угоди строком на 3 роки, починаючи з 05 вересня по 05 вересня 2027 року включно (а.с.14).

30 жовтня 2024 року рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 314 вирішено створити комісію з перевірки фінансово-господарської діяльності комунальних підприємств та затверджено її склад, згідно додатку (а.с.21)

12 листопада 2024 року рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 331 вирішено внести зміни до рішення № 314 від 30 жовтня 2024 року, зокрема підпункти 2.2 та 2.3 пункту 2 викласти в новій редакції: «2.2 Розпочати перевірку з моменту прийняття цього рішення та провести до 29 листопада 2024 року; 2.3 За результатами перевірки підготувати відповідні висновки (акти) та надати їх на розгляд виконавчого комітету у термін до 10 грудня 2024 року» (а.с.22).

Згідно копії акту перевірки фінансово-господарської діяльності КП «Коростишівська комунальна служба» від 09 грудня 2024, при перевірці встановлено порушення, зокрема:

- в первинних документах, які стосуються встановлення обсягів, періодичності та строків надання послуг,

- в документах договірної, претензійно-позовної роботи та дотримання законодавства у сфері надання послуги з управління багатоквартирними будинками,

- щодо виконання трудового законодавства.

Крім цього, в акті наявний висновок, де зазначено, що Комунальному підприємству «Коростишівська комунальна служба» необхідно вжити відповідних заходів щодо усунення виявлених порушень при перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, внести акт перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства на розгляд виконавчого комітету міської ради для прийняття відповідного рішення. (а.с.23-28).

Відповідно до копії Розпорядженням міського голови Коростишівської міської ради № 17-К від 10 січня 2025 року припинено достроково контракт з директором Комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба» ОСОБА_1 та звільнено його з 10 січня 2025 року за невиконання умов передбачених контрактом, невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього контрактом і трудовим договором, порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом, щодо забезпечення діяльності підприємства відповідно до вимог, визначених чинним законодавством та забезпечення відповідності ухвалених рішень чинному законодавству (а.с.15).

А як убачається із копії наказу № 5-К від 10 січня 2025 року КП «Коростишівська комунальна служба» ОСОБА_1 звільнено з посади директора комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба» 10 січня 2025, у зв`язку з достроковим припиненням дії контракту № 60 від 04 вересня 2023 року та додаткової угоди № 1 від 14 червня 2024 року, згідно пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України (а.с.17).

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно положень частин 1 та 3 статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або Уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового Договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового Договору спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійно працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самостійно установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання трудового договору.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Законодавцем визначено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП).

У даному випадку підстави для звільнення керівника з посади та розірвання контракту з ініціативи власника до закінчення терміну його дії, визначені п. 5.3 контракту.

Згідно наказу № 5-К від 10 січня 2025 року, який був прийнятий на підставі розпорядження міського голови № 17-К від 10 січня 2025 року, позивач звільнений з посади директора Комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба» у зв`язку з припиненням дії контракту згідно пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України.

У даному розпорядженні міського голови зазначено, що ОСОБА_1 звільнено за невиконання умов передбачених контрактом, невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього контрактом і трудовим договором, порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом, щодо забезпечення діяльності підприємства відповідно до вимог, визначених чинним законодавством та забезпечення відповідності ухвалених рішень чинному законодавству відповідно до пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України, п.2.1, п.2.2, п.п.2.3.2, 2.3.3, 2.3.5, 2.3.9, п. 2.3 р.ІІ, п.п. 2.4.4, п.24 р. ІІ, п.п. 5.2.5, п. 5.2., п.п. 5.3.2, п.5.3 р. контракту № 60 від 04 вересня 2023 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що як підставу звільнення відповідач зазначає п.п. 5.3.2, зокрема, одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесення збитків, виплата штрафів, тощо). У той же час у цьому розпорядженні не зазначено за яке конкретно одноразове грубе порушення трудових обов`язків підлягає звільненню ОСОБА_1 з посади директора КП «Коростишівська комунальна служба».

Але, незабезпечення діяльності комунального підприємства «Коростишівська комунальна служба» та перелік порушень виявлених при перевірці, не можна розцінювати як одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах виснував, що під одноразовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі та вчиненою саме одноразово (одну дію або бездіяльність). Не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих тощо

Крім того, триваючий характер порушення позбавляє роботодавця можливості застосувати норму щодо одноразового грубого порушення законодавства про працю.

Є обов`язковим і наявність причинного зв`язку між одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення та стали підставою для звільнення з займаної посади (постанови ВС від 06.10.2021 у справі № 305/1001/18, від 28.07.2022 у справі № 216/3852/20, від 26.06.2019 у справі № 805/1256/16-а, від 06.08.2020 у справі № 813/851/16, від 30.01.2019 у справі № 759/5787/17).

Як встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів настання для підприємства значних негативних наслідків (понесення збитків, виплата штрафів, тощо), зокрема не встановлено їх і за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності КП «Коростишівська комунальна служба» від 09 грудня 2024 року, в якому зазначено перелік порушень, які підлягають виправленню або не є значними, як зазначено в поясненнях директора ОСОБА_1 .

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що згідно рішення виконавчого комітету № 331 від 12 листопада 2024 року, внесено зміни до рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради № 314 від 30 жовтня 2024 року, зокрема, пункту п.2.2: «розпочати перевірку з моменту прийняття цього рішення та провести до 29 листопада 2024 року», тобто фактично перевірка закінчилась 29 листопада 2024 року. Проте, Акт перевірки фінансово-господарської діяльності КП «Коростишівська комунальна служба» складений 09 грудня 2024 року, і лише 10 січня 2025 року було видано наказ № 5-к про звільнення позивача з посади директора підприємства.

За правилами статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

У даному випадку з моменту виявлення правопорушення, зокрема із 29 листопада 2024 року (закінчення проведення перевірки) і до звільнення позивача пройшло більше ніж 1 місяць.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що наданими доказами відповідач не довів правомірність звільнення з роботи ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення застосоване роботодавцем за виявленням проступку відбулось пізніше одного місяця з дня його виявлення, в розпорядженні міського голови, в якому не зазначено за яке одноразове грубе порушення вирішено звільнити позивача. Також не доведено належними доказами факт порушення останнім умов контракту у вигляді заподіяних збитків підприємству, яке він очолював.

За приписами статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу третього пункту 2 цього Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається шляхом заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів )годин).

Судом першої інстанції вірно здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача у розмірі 136 862,21 грн, з яким і погоджується колегія суддів.

Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Коростишівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 04 грудня 2025 року.