ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення зустрічної позовної заяви

"04" грудня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Авдєєнка В.В., представника відповідача - адвоката Бабенка Ю.С., розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача 13 750 878 гривень та 78 338 доларів США в порядку поділу спільного майна подружжя;

- визнати за позивачем право власності на 1/1 частку автомобіля KIA Sportage 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 в порядку поділу спільного майна подружжя.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/12515/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07 жовтня 2025 року.

07 жовтня 2025 року підготовче засідання відкладено на 30 жовтня 2025 року.

07 жовтня 2025 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

13 жовтня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву.

20 жовтня 2025 року позивач подав відповідь на відзив.

29 жовтня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи на 04 грудня 2025 року, витребувано у Центру обслуговування платників № 1 Лівобережної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про отримані ОСОБА_2 доходи за період з 01.01.2020 по 01.06.2025, а також про відкриті на його ім`я рахунки у банківських та небанківських фінансових установах України.

26 листопада 2025 року адвокат Бабенко Юрій Сергійович в інтересах ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просить:

- визнати автомобіль марки KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , спільною сумісною

власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя виділити автомобіль марки KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 у власність ОСОБА_1 ;

- визнати автомобіль марки OPEL VECTRA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , спільною сумісною

власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- в порядку поділу майна подружжя виділити автомобіль марки OPEL VECTRA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 у власність

ОСОБА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя припинити право власності

ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , та 1/10 частину нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру

АДРЕСА_1 та 1/10 частину нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) грошову компенсацію вартості частки у квартирі АДРЕСА_1 та 1/10 частини нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_2 у розмірі 152 163,79 грн.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 грудня 2025 року зустрічну позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

У зустрічній позовній заяві позивач також просив поновити строк на подання зустрічного позову, причини пропуску строку пояснює тим, що лише у судовому засіданні стало відомо, що позивач у первісній позовній заяві не заявляє вимоги щодо всього наявного майна подружжя.

Суд враховує, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 910/12042/22 викладено висновок, що поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 920/342/17, від 04 квітня 2019 року у справі № 918/361/18, від 29 липня 2019 року у справі № 925/872/18.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 752/2177/22 доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 237/3566/17 вказано, що право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику.

Заявлене адвокатом Бабенком Ю.С. клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову не містить посилань на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений законом строк.

Як слідує з матеріалів справи, відзив на позовну заяву адвокат Бабенко Ю.С. в інтересах ОСОБА_2 подав 09 жовтня 2025 року, в якому зазначив, що копію позовної заяви отримано 24 вересня 2025 року, а отже твердження про те, що лише у судовому засіданні 30 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 зазначив суду, що начебто вона просить поділити не весь обсяг майна подружжя, а лише його частину, не відповідає дійсності, оскільки при ознайомленні з позовною заявою відповідачу було відомо всі позовні вимоги, які позивач не змінювала, а тому на думку суду відсутні поважні причини пропуску строку на подання зустрічного позову.

Таким чином, ОСОБА_2 не спростовано того, що він мав можливість подати відповідний зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, встановивши, що ОСОБА_2 пропустив строк на звернення до суду із зустрічним позовом та суд не встановив поважних причин, що перешкоджали йому подати його вчасно, суд дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_2 права пред`явити позов у загальному порядку.

Враховуючи наведене, суд за вказаних обставин не вважає проявом надмірного формалізма застосування наслідків, передбачених ЦПК України щодо зустрічної позовної заяви, поданої з пропуском встановленого строку та без доведення непереборності підстав, що стали причиною пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 126, 127, 193, 194, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні процесуального строку на подання зустрічного позову до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя повернути заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр ЯКУСИК