Справа №463/4609/25
Провадження №2/463/1555/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Шпуляра І.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Супруна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Міністерство внутрішніх справ України, ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням виконкому Винниківської міської ради № 182 від 06.08.1999 року «Про закріплення квартир за черговиками в/ч НОМЕР_2 в житловому будинку АДРЕСА_2 ». За даною адресою вони проживали спільно сім`єю разом до смерті чоловіка, а після - проживають з дочкою ОСОБА_2 . Разом з тим, в даній квартирі зареєстрований - відповідач ОСОБА_4 (син чоловіка від попереднього шлюбу), який не є членом сім`ї позивача, не проживає у зазначеній квартирі, не оплачує комунальні та інші послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, власних речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Добровільно відповідач не знімається з місця реєстрації, його місцезнаходження позивачу не відоме. Формальна реєстрація місця проживання відповідача у квартирі має наслідком для позивача здійснення нею додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг за кількістю зареєстрованих осіб, що негативно впливає на її матеріальне становище. Окрім цього, за таких обставин позивач не має можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги.

Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України у своїх письмових поясненнях виловився про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На його думку позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній за місцем реєстрації понад один рік.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Позовна заява поступила до суду 19.05.2025 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21.05.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента.

Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Про існування будь яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому, що в силу вимог ч.ч.2, 3, 4 ст.83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача - адвокат Левицька І.С. в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому, просять такий задовольнити. Разом з тим, не заперечили проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений, про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, що підтверджується також судовими повістками, скерованими за місцем проживання останнього та оголошенням про виклик до суду. Відзиву на позов та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просить такий задовольнити. Додатково зазначила, що відповідач є її братом, з яким вона останніх п`ять років жодних відносин не підтримує. У квартирі він не проживає, їй не відомо його місце перебування.

Представник третьої особи Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України Супрун О.О. в судовому засіданні пояснив, що оскільки позивачем вимог до військової частини не пред`явлено, а тому, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що сторона позивача не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача та інших учасників процесу, які не з`явились у судове засідання, ухваливши заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який зареєстрований 01.03.2002 року виконкомом Винниківської міської ради, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 від 01.03.2002 року (а.с.12).

Рішенням виконкому Винниківської міської ради № 182 від 06.08.1999 року «Про закріплення квартир за черговиками в/ч НОМЕР_2 в житловому будинку АДРЕСА_2 », ОСОБА_5 (основному квартиронаймачу), як черговику А2627, було надано у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , із пропискою членів його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (13-23).

Факт надання у користування квартири та вселення в неї підтверджується також корінцем ордера на житлове приміщення № 2099 від 08.09.1999 року (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 від 07.08.2023 року, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено запис за № 4707 (а.с.10).

Балансоутримувачем квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 01.01.2024 року є Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується відомостями про нерухоме державне майно (24-26).

Згідно Актів про фактичне проживання від 03.10.2024 року та 07.07.2025 року, затвердженого головою ОСББ «Кільцева 9» у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11, 110).

З відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 171997 від 27.09.2024 року вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано троє осіб (а.с.9).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає у м.Винники по сусідству із позивачем, разом святкують свята, відповідача ОСОБА_4 ніколи не бачила. На даний час ОСОБА_3 проживає разом з дочкою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона товаришує із позивачем близько 25-ти років, разом святкують свята, ходять у гості один до одного, відповідача ОСОБА_4 ніколи не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є сином позивача, відповідач ОСОБА_4 є його зведеним братом. Відповідач з ними не проживає, витрат по утриманню квартири не несе, останній раз його бачив сім років тому.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст.77-79 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За положеннями частин першої-другої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У той же час згідно частини другої статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача. При цьому, факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки (статті 71, 72 ЖК України) необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи в житловому приміщенні у зв`язку з її вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України).

Тобто, при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у порядку статей 71, 72 ЖК України доказуванню сторонами та встановленню судами підлягають обставини тривалості тимчасової відсутності особи у житловому приміщенні, а також поважність причин такої відсутності. Натомість у випадку вирішення спору на підставі статті 107 ЖК України обставини поважності тимчасової відсутності особи в житловому приміщенні доказуванню сторонами та встановленню судами не підлягають, а значення має доведення обставини вибуття особи на постійне місце проживання в інше жиле приміщення.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зроблено висновок про те, що: «аналіз норм статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: не проживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин не проживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів».

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України, строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року в справі № 203/1665/19-ц (провадження № 61-11593св21).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає по місцю реєстрації більше одного року без поважних причин, а його реєстрація у вказаному житлі змушує позивача нести додаткові витрати по утриманню майна.

При цьому, судом не було здобуто належних та допустимих доказів з приводу того, що відповідач відсутній у спірній квартирі з поважних причин і йому створювалися перешкоди у користуванні житлом.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме необхідно визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією від 19.05.2025 року (а.с.1).

Керуючись ст.ст.10, 12, 142, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Третя особа: Міністерство внутрішніх справ України, місцезнаходження: 00024, м.Київ, вул.Ак.Богомольця,10, .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходження: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Повний текст судового рішення складено - 05 грудня 2025 року.

Суддя Грицко Р.Р.