Номер провадження: 22-ц/813/6555/25
Справа № 523/1596/25
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 10 червня 2025 року

за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Пономаренко Людмили Олександрівни за участю третьої особи ТОВ «Вертекслайн»,-

У С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пономаренко Людмили Олександрівни в якій просить:

-Визнати неправомірною бездіяльність Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмили Валентинівни, а саме нерозгляд клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76307592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно, зокрема, на готівкові грошові кошти, які є в наявності в сімейних розважальних комплексах Fly Kids, що належать боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН».

-Зобов`язати Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмилу Валентинівну усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом розгляду клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76307592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно, зокрема, готівкових грошових коштів, розташованих в сімейних розважальних комплексах Fly Kids, що належать боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН»

Скаргу обґрунтовано тим, що державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмилою Валентинівною здійснюється виконавче провадження № 76307592 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 04.10.2024 Суворовським районним судом міста Одеси у справі № 523/3000/24 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору приєднання надання послуг, стягнення моральної шкоди. Загальна сума стягнення за виконавчим документом становить 1330 гривень.

12.11.2024 стягувач звернулась до державного виконавця з клопотанням, в якому зазначила наступне. Незважаючи на арешт коштів боржника постановою державного виконавця від 15.10.2024 та виставлення платіжної інструкції № 85973 від 11.11.2024 на суму 1830,81 грн боржником борг не погашений, що свідчить про відсутність грошових коштів на лише одному рахунку боржника, про який відомо державному виконавцю, та про ухилення злісного боржника від виконання рішення суду.

Цим клопотанням стягувач довела до відома державного виконавця, що згідно інформації, розміщеної на сайті боржника за адресою https://flykids.ua/ боржник має велику кількість сімейно розважальних комплексів Fly Kids по всій Україні, зокрема, в містах Київ (ТРЦ «Караван OUTLET, вул. Луговська, 12; ТРЦ «Rive Gauche» вул. Здолбунівська, 17), Дніпро (ТРЦ «NEO PLAZA» вул. Марії Кюрі, 5), Івано-Франківськ (ТРЦ «Велес» вул. Вовчинецька, 225а), Львів (ТРЦ «Арсен» вул. Патона, 37), Кривий Ріг (ТРЦ «Victory Plaza», проспект Центральний (колишня вул. Лермонтова), 37; ТРЦ «Сонячна Галерея», майдан ОСОБА_2 (колишній майдан 30-річчя Перемоги),1), Запоріжжя (ТРЦ «Амстор» вул. Новокузнецька, 41), Рівне (ТРЦ «Арена» вул. Київська, 67а), Кременчук (ТРЦ «Простор» проспект Лесі Українки, 96), Черкаси (ТРЦ «Дніпро-Плаза вул. Припортова, 34), Чернігів (ТРЦ «Hollywood» проспект Левка Лук`яненка, 74), Одеса (ТРЦ «Остров» вул. Новощіпний ряд, 2; ТРЦ «Сім`я» вул. Семена Палія, 93а).

Адреси цих комплексів розміщені на сайті боржника. В цих комплексах є рухоме майно боржника, зокрема, готівкові грошові кошти на касах цих комплексів.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач просила у державного виконавця невідкладно звернути стягнення на належне боржнику майно, зокрема, готівкові грошові кошти, розташоване в сімейних розважальних комплексах Fly Kids, що належать боржнику.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 10 червня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пономаренко Людмили Олександрівни за участю третьої особи ТОВ «Вертекслайн» залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначав, що матеріали справи не містять матеріали виконавчого провадження № 76307592, також не містять постанови про завершення виконавчого провадження. Крім того, заявниця ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обґрунтування заявлених вимог. Враховуючи викладене суд першої інстанції вважав, що заявником не доведено суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою безпосередньо до Одеського апеляційного суду та просила скасувати ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 10.06.2025 у справі № 523/1596/25, скаргу заявника задовольнити. Визнати неправомірною бездіяльність Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмили Валентинівни, а саме нерозгляд клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76306592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно, зокрема, на готівкові грошові кошти, які є в наявності в сімейних розважальних комплексах Fly Kids, що належать боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН». Зобов`язати Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмилу Валентинівну усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом розгляду клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76306592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно, зокрема, готівкових грошових коштів, розташованих в сімейних розважальних комплексах Fly Kids, що належать боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН».

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з тексту скарги вбачається, що вона стосується бездіяльності державного виконавця, в той час як суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу щодо оскарження дій державного виконавця. Заявник не скаржилась на будь які дії державного виконавця.

Зазначали, що в описовій частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив неправдиві відомості про те, що представником заявника є адвокат. В матеріалах справи немає жодного документу про те, що представник заявника Малий Олександр Володимирович є адвокатом. Також суд першої інстанції зазначив неправдиві відомості про те, що представник заявника Малий Олександр Володимирович начебто просив проводити розгляд справи за його відсутності, так як в матеріалах справи немає жодного документу про те, що представник заявника Малий Олександр Володимирович просив суд проводити розгляд справи за його відсутності.

Вважали, що судом першої інстанції було за заявою представника скаржниці Малого О.В. проводи судові засідання в режимі ВКЗ, в день постановлення оскаржуваної ухвали, останньому було повідомлено, що суддя слухає іншу справу в призначений час судового засідання у даній справі, після чого дізнались про ухвалення оскаржуваної ухвали, отже, зазначене свідчить про фактичний розгляд судом першої інстанції заяви 10.06.2025 за відсутності представника заявника ОСОБА_3 , який мав намір та бажання приймати участь у цьому судовому засіданні в режимі відео конференції.

Посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи матеріалів виконавчого провадження № 76306592 вважали не обґрунтованим.

Посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи постанови про завершення виконавчого провадження вважали незрозумілим, оскільки такої постанови державного виконавця не існує.

Мотивування суду першої інстанції не має жодного відношення до предмету розгляду скарги заявника на бездіяльність державного виконавця щодо нерозгляду клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76306592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно.

Вважали, що судом першої інстанції в порядку судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах не було виконано всіх необхідних дій, а саме не витребувано від заявника, від державного виконавця чи від боржника жодного письмових доказів, а також не надано правової оцінки бездіяльності державного виконавця, не надано оцінки аргументам заявника, що перешкодою для заявника у доступі до правосуддя.

Щодо явки сторін.

Сторони були сповіщені належним чином про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення не надходило, що не заважає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене рішення відповідає в повній мірі.

Судовою колегією встановлено, що 04.10.2024 року Суворовським районним судом міста Одеси постановлено рішення по цивільній справі за № 523/3000/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРТЕКСЛАЙН» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору приєднання надання послуг, стягнення моральної шкоди.

Державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко Людмилою Валентинівною здійснюється ( триває ) виконавче провадження № 76307592.

12.11.2024 стягувач звернулась до державного виконавця з клопотанням, в якому довела до відома державного виконавця, що згідно інформації, розміщеної на сайті боржника за адресою https://flykids.ua/ боржник має велику кількість сімейно розважальних комплексів Fly Kids по всій Україні. Адреси цих комплексів розміщені на сайті боржника. В цих комплексах є рухоме майно боржника, зокрема, готівкові грошові кошти на касах цих комплексів, а тому просила здійснити стягнення за їх рахунок.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять матеріали виконавчого провадження № 76307592, також не містять постанови про завершення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У такому випадку стягувач має звернутись до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, для приведення його у відповідність із вимогами (частина 4 статті 4 зазначеного Закону), тому повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав невідповідності наведеним вимогам не є порушенням, ні прав стягувача, ні принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм. а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», де зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження» (попередня редакція).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено, що заявниця ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Також, суд вважав, що заявниця ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені обставини суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що скарга ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пономаренко Людмили Олександрівни за участю третьої особи ТОВ «Вертекслайн» - не підлягало задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з тексту скарги вбачається, що вона стосується бездіяльності державного виконавця, заявник не скаржилась на будь які дії державного виконавця, апеляційний суд вважає такі доводи не необґрунтованими, так як за своїм характером вимог і доводів скарги поданої до суду першої інстанції вона підпадає під категорію оскарження дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, а такі доводи є суб`єктивним та помилковим тлумаченням скаржника.

Щодо доводів апеляційної скарги, що в описовій частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив неправдиві відомості про те, що представником заявника є адвокат, так як Малий Олександр Володимирович є представником заявника за довіреністю, апеляційний суд вважає не слушними, так як не спростовують встановлених судом першої інстанції мотивів на підставі яких прийнято оскаржувану ухвалу, за характером є технічними помилками при викладенні тексту ухвали .

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково прийнято рішення проводи розгляд без участі сторін, так як представник заявника ОСОБА_3 не просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, а наполягали на проведенні за його участі в режимі ВКЗ, апеляційний суд вважає такі доводи, що не заслуговують на задоволення, так як судом першої інстанції було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі ВКЗ, як зазначав сам скаржник, що суддя суду першої інстанції знаходилась у інших судових засідання, але ж з інформації на сайті суду в судді Аліної С.С. в цей час не було справ, доказів скаржник в мотивування такого доводу не надав, крім того, сторони у справі були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, та не оскаржували факт необізнаності про призначене судове засідання, крім того, скаржнику було роз`яснено ризики технічної неможливості участі в судовому засіданні в режимі ВКЗ, також суд звернув увагу на те, що від ОСОБА_1 надійшла заява в судове засідання про розгляд без її участі, тому за сукупністю встановлених обставин за наявності належного сповіщення, доводи апеляційної скарги є такими, що не можуть бути прийняті судом як підставу для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги, що посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи матеріалів виконавчого провадження № 76306592 вважали не обґрунтованим, апеляційний суд вважає не слушними, адже відсутність матеріалів виконавчого провадження під час встановлення обставин викладених в скарзі ОСОБА_1 без дослідження таких матеріалів є неповним та необ`єктивним, а тому суд першої інстанції вважав вірним, що скарга ОСОБА_1 не обґрунтована належними доказами, крім того з боку заявника скарги жодних дій щодо долучення копії матеріалів виконавчого провадження, чи заявлення клопотань стосовно їх витребування ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду не надавались та не заявлялись.

Щодо доводів апеляційної скарги, що посилання суду першої інстанції на відсутність у матеріалах справи постанови про завершення виконавчого провадження вважали незрозумілим, оскільки такої постанови державного виконавця не існує, апеляційний суд вважає такий довід таким, що помилково трактується скаржником, адже суд першої інстанції виходячи з таких обставин вважав, що виконавче провадження відкрито на час судового розгляду, постанов про його закриття в матеріалах справи немає, що дає підстави вважати, що виконавцем ще здійснюється провадження з виконання рішення.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що мотивування суду першої інстанції не має жодного відношення до предмету розгляду скарги заявника на бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024 у виконавчому провадженні № 76306592 щодо невідкладного звернення стягнення на належне боржнику майно, апеляційний суд зазначає, що за дослідженими матеріалами справи суд позбавлений можливості встановити факт отримання виконавчою службою клопотання стягувача ОСОБА_1 від 12.11.2024, крім того жодних дій скаржника, щодо витребування матеріалів виконавчого провадження за матеріалами справи не встановлені, а тому прийти висновків про задоволення викладених скаржником мотивів позбавляє можливості суд через їх мінливий характер, та наявність в таких твердженнях припущень.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції в порядку судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах не було виконано всіх необхідних дій, а саме не витребувано від заявника, від державного виконавця чи від боржника жодних письмових доказів, а також не надано правової оцінки бездіяльності державного виконавця, не надано оцінки аргументам заявника, що перешкодою для заявника у доступі до правосуддя, апеляційний суд вважає не слушними та такими, що помилково трактується скаржником з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 ЦПК України встановлює, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Тобто справи, які розглядаються в порядку цивільного судочинства, вирішуються на підставі засад диспозитивності та змагальності сторін.

Апеляційний суд зазначає, що як і суд першої інстанції так і апеляційний суд позбавлені можливості за власної ініціативи витребувати матеріали справи.

Обов`язок обґрунтування заявлених вимог за чинним цивільним законодавством покладений на сторону позивача (заявника).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги як і доводи скарги на бездіяльність виконавця є належним чином та достовірними доказами необґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Інших доводів скаржником не наведено, клопотань про витребування доказів до апеляційного суду не надходили, а тому апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо про відсутність правових підстав для задоволення вимог скарги.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 10 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко