КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 381/2939/25 Головуючий у суді І інстанції: Анапріюк С.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення недоотриманої пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю, в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач звернулася до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на її користь недоотриману пенсію в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 у розмірі 273105,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 .

На момент смерті ОСОБА_2 було нараховано, але не виплачено пенсію у розмірі 280 005,39 грн.

Позивач зазначає, що вона, будучи єдиною спадкоємицею першої черги ОСОБА_2 , звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після померлого батька та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із суми недоотриманої пенсії померлого, що складає 280 005,39 грн.

Бажаючи отримати належну їй спадщину, 14.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про виплату їй недоотриманої суми пенсії після смерті ОСОБА_2 . З часу подання нею вказаної заяви минуло близько двох років, за цей час їй фактично виплачено суму в розмірі 6900,00 грн.

Оскільки відповідач не виплатив належну їй як спадкоємцю суму пенсії після смерті ОСОБА_2 , чим порушує її майнові права, вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 273 105 грн 39 коп..

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 2184 грн 84 коп..

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - Поліщук Л.С. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на положення ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, які повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Водночас реалізація права, зокрема на пенсійне забезпечення, осіб які перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України на тимчасово неконтрольованій територій Донецької і Луганської областей, здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Вказувала, що отримати пенсію на контрольованій українською владою території зазначені особи можуть за умови реєстрації їх як внутрішньо переміщених осіб. Переведення пенсійних виплат здійснюється у спрощеному порядку за матеріалами електронних пенсійних справ.

Законодавством не визначено строки виплати пенсій внутрішньо переміщених осіб за минулий час. Такий порядок передбачений лише ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачується нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. В інших випадках нараховані суми виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

03 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - Присяжнюк Ірини Василівни, в якій просила провести судове засідання без участі відповідача, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 просила відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач в установлений законом строк вступила у права спадкоємця після смерті батька як спадкоємиця за законом першої черги. Отже, позивачка успадкувала належну її батьку суму пенсії у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 01.06.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 862 (а.с.19).

Згідно з відомостями свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , в графі «батько» вказаний ОСОБА_2 (а.с. 18).

12 травня 1981 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис № 170. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , її прізвище після державної реєстрації шлюбу зазначене як « ОСОБА_1 » (а.с. 20).

ОСОБА_2 за життя заповіт не склав.

Право на спадкування за законом як спадкоємиця першої черги набула його дочка ОСОБА_1 .

03 травня 2023 року ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною, зареєстроване в реєстрі за № 380 (спадкова справа №7/2022), яким встановлено, що ОСОБА_1 отримала право на спадщину за законом на недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 , що складає 280005,39 грн (а.с.22).

Відповідно до відомостей витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 72344627 від 03.05.2023, спадкоємцем після ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , спадкове майно: кошти (рухоме майно), сума недоотриманої пенсії померлого у розмірі 280005,39 грн (а.с.24-25).

Відповідно до листа Відділу обслуговування громадян № 15 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1518-8/57505 від 26.09.2022, сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 280 005,39 грн.

Згідно з розпискою-повідомленням від 14.08.2023 № 9793, ОСОБА_1 зверталася до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою щодо виплати їй недоотриманої пенсії після смерті померлого.

Відповідач виплатив позивачці суму недоотриманої пенсії у розмірі 6900,00 грн.

Не виплата відповідачем недоотриманої за життя пенсії батька позивача, на яку позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача на користь позивача залишок невиплаченої суми пенсії ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 273 105,39 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів є необґрунтованими, оскільки сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «04» грудня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко