1Справа № 335/7919/24 2/335/178/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» - Легейди Д.О., представника відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 11 лютого 2008 року між Акціонерним банком «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №010/17-39/26, за яким банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 61 000,00 доларів США строком до 10.02.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,0% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №010/17-39/26/ посвідчений 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрований в реєстрі за №412.

Предметом Іпотечного договору виступило нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б. 14.12.2000 за реєстром №9641.

Під час укладання Договору Іпотеки, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири до припинення дії договору іпотеки.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконував, внаслідок чого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» звернулось до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом про звернення стягнення на заставне майно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року по справі 335/17/14-ц за позовом АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,96 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Стягнуто з відповідача судові витрати.

Таким чином, порушення зобов`язання позичальника перед кредитором, а відповідно і факт укладення Кредитного договору №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року, Договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12 лютого 2008 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року у справі 335/17/14-ц.

28 квітня 2023 року між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-60-1 на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором №014/17-39/26 від 11 лютого 2008 року укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 . В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №114/2-60 від 28 квітня 2023, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

Також 10 травня 2023 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано за реєстровим №143, на підставі якого було відступлено право Іпотекодержателя за Договором іпотеки №010/17-39/26/2 укладеного між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 . В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення прав за договорами іпотеки/застави від 10 травня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано в реєстрі за №142.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору відступлення прав вимоги №114/2-60-1 від 28 квітня 2024 року загальна відступлена на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сума заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008 складає 103 256,88 доларів США, з яких: 39 307,49 доларів США заборгованість за основною сумою боргу по кредиту; 63 949,39 дол. США заборгованість за відсотками.

На момент звернення до суду з вказаним позовом рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2024 по справі 335/17/14-ц не виконано.

20 лютого 2024 року внаслідок укладання Акту приймання-передачі документації за Договором відступлення права вимоги №114/2-60-1 від 28.04.2023 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» позивачем отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувача від 19.06.2019 у виконавчому провадженні №58219297 відносно боржника ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки стало відомо, що у боржника відсутнє майно, яке він повинен передати. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 року у справі 2-2454/2011.

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» з`ясовано, що 19 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя по справі 2-2454/11 ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, ОСОБА_2 знаючи про те, що об`єкт нерухомості є обтяжений Іпотечним договором та має грошове зобов`язання перед кредитором не вжив заходів з повідомлення кредитора та/або суду щодо наявності судового провадження безпосереднім об`єктом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини на переконання позивача свідчать, що ОСОБА_2 діяв навмисно на шкоду інтересам Кредитора відносно умисного ухилення від виконання зобов`язання і ставив за мету недопущення звернення стягнення на майно у зв`язку із чим визнав всі позовні вимоги позивача по справі 32-2454/11.

Разом з цим, зауважує, що права іпотекодержателя визначені ч.2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» та внаслідок визнання права власності на квартиру за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2011 року по справі №2-2454/11 змінився лише власник на нерухоме майно, до якого разом з правом власності на спірну квартиру перейшов і статус Іпотекодавця, що включає в себе всі права і обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття права власності на предмет іпотеки (квартиру).

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» з метою досудового врегулювання спору направлялись відповідачу та третій особі вимоги про усунення порушень в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», разом з цим, 31 травня 2024 року засобами поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» поштові відправлення повернуто до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Представник позивача зазначив, що позовну заяву подано до суду в межах строку позовної давності з огляду на таке.

Так, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №58219297 винесена 19.06.2019 року, отже строк перебігу позовної давності обчислюється з 20 червня 2019 року та закінчується 20 червня 2022 року.

Водночас, у зв`язку із запровадженням на території України карантину щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби та введенням в Україні воєнного стану запроваджено механізм, за якого позовна давність продовжується на строк дії таких обставин, а відтак позивачем не пропущено строк позовної давності.

З урахуванням зазначеного позивач просить суд у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним Договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року та на підставі встановленої заборгованості рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року по справі 335/17/14-ц у сумі 441 446,94 грн. звернути стягнення на предмет Договору Іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2011 по справі №2-2454/2011, шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

13 вересня 2024 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позову.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

16 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.Д. про повернення при розгляді цивільної справи за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки на стадію підготовчого засідання, мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження у справі від 16.09.2024 не отримувала та відповідно була позбавлена можливості подати відзив у передбачений ухвалою строк. Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_1 не підписувала договір іпотеки, укладений між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_2 від 12.02.2008 остання має намір його оскаржити шляхом подання зустрічного позову у даній справі.

03 січня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки від 11.02.2008 №010/17-39/26/2.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом зазначено про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 у справі №2-2454/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності на квартиру, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що спірна квартира придбана під час шлюбу, який було розірвано 14.02.2006 року.

Статтею 578 ЦК України та ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» №898-ІV передбачають, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником нерухомого майна в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Таким чином, оскільки договір іпотеки від 11 лютого 2008 року був укладений між Банком та ОСОБА_2 без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 , яка на той час була співвласником предмета іпотеки в силу вимог статті 60 СК України, то оскаржуваний договір відповідно до ст.ст. 203 ,205, 215 ЦК України, має бути визнаний судом недійсним.

З урахуванням викладеного просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 11.02.2008 №010/17-39/26/2.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.Д. про повернення до стадії підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним. Об`єднано в одне провадження справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним.

03 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву про визнання договору іпотеки недійсним у якому заперечуючи проти заявленої вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначено наступне. На момент укладення договору іпотеки від 11.02.2008 №010/17-39/26/2 єдиним власником спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 .

За приписами ч.3 ст.6 Закону України «Про іпотеки» іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Водночас, згідно копії договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.08.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 укладаючи договір іпотеки підтвердив, що станом на момент придбання квартири, що пережається в іпотеку та станом на час укладання іпотечного договору у зареєстрованому шлюбі не перебував, спірна квартира не є спільною сумісною власністю.

Також факт перебування Іпотекодавця в зареєстрованому шлюбі перевірено приватним нотаріусом за відсутністю позначок про реєстрацію шлюбу у його паспорті.

Разом з цим, перевіряючи матеріали договору іпотеки встановлено, що ОСОБА_2 надано приватному нотаріусу паспорт серії громадянина України НОМЕР_1 , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 28 липня 2006 року.

Таким чином, ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 було отримано новий паспорт в котрому відсутня інформація про реєстрацію та розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Крім цього, ОСОБА_2 , знаючи про те, що об`єкт нерухомості є обтяжений Іпотечним договором та має грошове зобов`язання перед кредитором не вжив жодних заходів з повідомлення АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 щодо наявності судового провадження, безпосереднім предметом якого є спірна квартира.

Отже, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», як правонаступник АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» за договором іпотеки є добросовісним іпотекодержателем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відтак визнання недійсним Договору іпотеки порушує права та інтереси ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» як добросовісного іпотекодержателя.

Також, представник ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» зауважив, що позивачем за зустрічним позовом пропущено строк позовної давності на звернення до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним Договору іпотеки.

Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про вчинення цього правочину.

Право власності на спірну квартиру зареєстровано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, позивачеві за зустрічним позовом було відомо про існування обтяження квартири у вигляді Іпотеки. При цьому, зі зустрічним позовом про визнання недійсним Договору Іпотеки, ОСОБА_1 звернулась лише 31.12.2024 року, тобто через 14 років після того зареєструвала право власності на квартиру та дізналась про наявну Іпотеку.

При цьому ані позивачка за зустрічним позовом, ані її представник із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду не звертались, як і не наводять поважність причин пропуску такого строку.

З огляду на вказані обставини, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» вважає, що у даній справі наявні підстави для відмови у задоволенні зустрічного позову, у зв`язку зі спливом позовної давності.

З урахуванням викладеного, просить суд застосувати строк позовної давності до позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки № 010/17-39/26/2 від 12 лютого 2008 року та відмовити в повному обсязі у задоволенні зустрічному позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки № 010/17-39/26/2 від 12 лютого 2008 року.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

25 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 -адвокатом Лисенком С.Д. подано до суду клопотання про поновлення процесуального строку у якому він просить суд поновити строк на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки від 11.02.2008 №010/17-39/26/2, мотивоване тим, що ОСОБА_1 не була обізнана про укладення ОСОБА_2 спірного договору іпотеки та дізналась про його існування лише 16.12.2024.

01 липня 2025 року представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» подано заперечення на клопотання про поновлення строку на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки № 010/17-39/26/2 від 12.02.2008, з огляну на наступне.

Згідно Інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що 16.02.2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 право власності в цілому (1/1) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжі від 19.12.2011 року по справі № 2-2454/2011 року.

Водночас твердження ОСОБА_1 про те, що вона дізналась про договір іпотеки лише 16.12.2024 року, є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами. З моменту набуття нею права власності минуло понад 12 років, що свідчить про пропущення трирічного строку позовної давності. Відповідно до усталеної судової практики, власник майна повинен проявляти належну обачність та дбати про своє майно. Таким чином, вважає, що правові підстави для поновлення строку позовної давності у даній справі відсутні та просить суд застосувати строк позовної давності щодо позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки № 010/17-39/26/2 від 12 лютого 2008 року.

23 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» подано до суду заперечення на заявлене у судовому засіданні клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.Д. щодо застосування строку позовної давності, у якому вказує, що позовну заяву подано в межах позовної давності з урахуванням того, що звернення до суду з первісним позовом обумовлене тим, що попереднє судове рішення не вдалося виконати через вибуття майна у власність іншої особи. При цьому строк позовної давності почався саме з моменту коли стягувач дізнався про неможливість виконання рішення суду, тобто 19.06.2019 коли було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №58219297.

29 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокатом Лисенком С.Д. подано додаткові пояснення у яких зазначено про те, що строк позовної давності для звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки розпочався на дату проведення розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008, тобто 22.11.2013 року. Також зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №48/2045/21 дійшов висновку, що позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається.

Таким чином, пред`явлення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 не є підставою для переривання строку позовної давності для пред`явлення позову до ОСОБА_1 , оскільки на момент подачі позову до ОСОБА_2 , власником іпотечного майна вже була ОСОБА_1 .

Також представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвокат Лисенко С.Д. у додаткових поясненнях не погоджується з доводами представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про те, що стягувач дізнався про своє порушене право лише 19.06.2019 року, оскільки до цього виконавчий лист неодноразово пред`являвся до органів примусового виконання рішення, проте жодного разу не встановлювалось, що рішення суду неможливо виконати через іншого власника спірної квартири, що і не спростовується Відповідачем за первісним позовом.

Так, звертає увагу суду на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 у справі № 335/17/14-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання зі змісту якої вбачається, що 26.06.2015 головним державним виконавцем Відділу ДВС Касас було здійснено виконавчу дію - повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.6 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, яке він повинен передати), про що державним виконавцем було винесено відповідну постанову, із зазначенням строку повторного пред`явлення виконавчого документа 26.06.2016.

Отже, із вказаного можна зробити висновок, що з 26.06.2015 (дата постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу) стягувач міг дізнатися про підстави повернення виконавчого документу стягувачу п.6 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на той час): у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З посиланням на вказані обставини представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвокат Лисенко С.Д. вважає, що стягувачами пропущений строк для пред`явлення позовної вимоги до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову.

20 листопада 2025 року від представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» надійшли додаткові пояснення у справі у яких останній заперечуючи щодо доводів представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом щодо застосування строку позовної давності за первісним позовом зазначив наступні обґрунтування. За загальним правилом, предмет іпотеки не міг відчужуватися без згоди Іпотекодержателя, а відповідно Іпотекодавець мав повідомляти Банк про всі юридичні дії відносно квартири так само як і повідомити АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про наявну судову справу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (предмет Іпотеки). Водночас, ОСОБА_2 всупереч добросовісній поведінці, добровільно визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , що призвело вибуття квартири до третьої особи ОСОБА_1 . Крім цього, основна вимога ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором та договором Іпотеки вже захищена в судовому порядку рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 березня 2014 року у справі № 335/17/14-ц, яке не оскаржувалось, є чинним та таким, що є обов`язковим до виконання. При цьому, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» неодноразово вже повідомляло, що дізналось про порушене право лише внаслідок постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 лютого 2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Посилання представника відповідача на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03.04.2017 року по справі № 335/17/14-ц є необґрунтованими та недоцільними з огляду на наступне. Так, за текстом ухвали чітко зазначено, що постанова від 26.06.2015 року про повернення виконавчого документа не отримувалась АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», навіть у відповідь на інформаційний запит до Вознесенівського ДВС. Відповідно і виникла необхідність в зверненні до суду з заявою про видачу дубліката та поновлення строку на його пред`явлення. Окрім того, в матеріалах справи № 335/17/14-ц наявна відповідь Вознесенівського ВДВС в місті Запоріжжі за вих. № 3702/10 від 13.02.2017 року, за якою зазначається лише те, що виконавчий лист № 335/17/14-ц від 19.06.2014 на виконання Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя не надходив і на час надання відповіді не перебуває. Таким чином, право на захист порушеного права шляхом подання позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.23 Закону України «Про Іпотеку» виникло у ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» внаслідок отримання постанови від 19.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, за якою чітко встановлено «у боржника відсутнє майно, яке він повинен передати. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя № 2-2454/2011 р. від 19.12.2011 року.

Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» Легейда Д.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.Д. щодо застосування строків позовної давності до вимог за первісним позовом з підстав викладених у додаткових письмових поясненнях, зокрема, зазначивши, що позивачем за первісним позовом строк позовної давності при зверненні до суду не порушено, враховуючи те, що відповідно до умов Договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.02.2008 року саме ОСОБА_2 був зобов`язаний повідомити іпотекодержателя про наявність судового провадження предметом якого є спірна квартира, проте останній всупереч добросовісній поведінці не повідомив банк та визнав позовні вимоги, що призвело до вибуття спірної квартири з його власності. Також зазначив, що доводи представника відповідача за первісним позовом Лисенка С.Д. стосовно того, що АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» було відомо про зміну власника спірної квартири на час звернення до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа не відповідають фактичним обставинам справи та належними доказами не підтверджені. В свою чергу, просив застосувати строки позовної давності до вимог за зустрічною позовною заявою та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вимоги первісної позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Лисенко С.Д. у судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності до вимог за первісною позовною заяву та відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі з підстави, викладених у письмових поясненнях. Зокрема, зазначив, що первісний іпотекодержатель як при укладенні договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.02.2008 року не вчинив усіх належних заходів щодо перевірки об`єкта нерухомого майна, що стало предметом договору, потім при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно не перевірив власника зазначеного майна, що призвело до заявлення вимог до неналежного відповідача. За викладених обставин вважає, що пред`явлення позову АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до ОСОБА_2 не є підставою для переривання строку позовної давності для пред`явлення позову до ОСОБА_1 , оскільки на момент подачі позову до ОСОБА_2 власником іпотечного майна вже була ОСОБА_1 . Також вважає хибними посилання представника позивача за первісним позовом на п.5.3 Договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.02.2008 року оскільки ОСОБА_2 не вчиняв дій щодо відчуження спірної квартира та остання вибула із його власності на підставі рішення суду.

Третя особа за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законодавством порядку, проте у судове засідання не прибув, разом з цим, у матеріалах справи міститься письмова заява ОСОБА_2 у якій він зазначив про те, що проти задоволення первісного позову ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки заперечує в повному обсязі та визнає вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про визнання недійсним договору іпотеки від 11.02.2008 №010/17-39/26/2. Розгляд справи просив провести без його участі.

Представник відповідача за зустрічною позовною заявою АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законодавством порядку проте до суду не з`явився, разом з тим неодноразово подавав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

11 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №010/17-39/26.

Відповідно до п.2, 3 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 61 000,00 доларів США на строк до 10.02.2015 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13 відсотків річних.

Відповідно до п.5 Кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язання Позичальника за цим договором між Банком та Позичальником укладається договір іпотеки, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 .

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки №010/17-39/26/2, який посвідчений 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. та зареєстровано у реєстрі за №412.

Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки №010/17-39/26/2 іпотекою забезпечується вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору №6010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язується перед Іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 61 000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору.

У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на вказаних умовах договору.

Відповідно до п.1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 89,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого Ніколаєвською Л.Б., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 14.12.2000 року за реєстром №9641 (дублікат видано 14.09.2004 за реєстром №1500), зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 22.09.2004 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №7564267 та в реєстровій книзі №262 за реєстровим №37520, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 22.09.2004 року за №4820990, та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 12.01.2018 року за №17342079.

Відповідно до п.2.1.1 Договору іпотеки іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього Договору нікому не відчужений, під податковою заставою не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договорами найму, оренди тощо) як в межах України та і за межами України немає.

Пунктом 3.1.4 договору іпотеки, передбачено, що у разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його, відповідно до пункту 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Також 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням Договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, яка належить ОСОБА_2 до припинення дії договору іпотеки.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 неналежним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2014 у справі № 335/17/14-ц позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , уродженцю м.Запоріжжя, ІПН НОМЕР_2 ) на праві приватної власності, на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого Ніколаєвською Л.Б., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 14.12.2000 року за реєстром № 9641 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, ).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 28 квітня 2023 року між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-60-1 на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором №014/17-39/26 від 11 лютого 2008 року укладеного між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 .

В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №114/2-60 від 28 квітня 2023, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

Також 10 травня 2023 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано за реєстровим №143, на підставі якого було відступлено право Іпотекодержателя за Договором іпотеки №010/17-39/26/2 укладеного між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 .

В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення прав за договорами іпотеки/застави від 10 травня 2023 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано в реєстрі за №142.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору відступлення прав вимоги №114/2-60-1 від 28 квітня 2024 року загальна відступлена на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сума заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008 складає 103 256,88 доларів США, з яких: 39 307,49 доларів США заборгованість за основною сумою боргу по кредиту; 63 949,39 дол. США заборгованість за відсотками.

Як вбачається з матеріалів справи 20.07.2017 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя на виконання рішення суду від 03 березня 2014 року у справі 335/17/14-ц видано дублікат виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петренко О.С. від 19.06.2019 виконавчий лист №335/17/14-ц виданий 20.07.2017 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя на підставі п.6 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу оскільки встановлено, що у боржника відсутнє майно, яке він повинен передати. Квартира за адресою АДРЕСА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя №2-2454/2011 від 19.12.2011 року.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2011 року у справі 2-2454/11 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

16.02.2012 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 у справі №2-2454/2011 право власності на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384108143 від 24.06.2024.

Таким чином, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» встановлено, що право власності на предмет іпотеки, яким було забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № 010/17-39/26/26 від 11.02.2008 перейшло до ОСОБА_1 , що, в свою чергу, унеможливило належне виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахування вищевикладеного ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просить суд у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року та на підставі встановленої заборгованості рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року по справі 335/17/14-ц у сумі 441 446,94 грн., звернути стягнення на предмет Договору іпотеки, а саме - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 у справі №2-2454/11, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій.

Отже, спірні правовідносини за первісним позовом виникли з приводу задоволення вимог ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-39/26 від 11.02.2008 за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо вимог за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки суд зазначає наступне.

В силу статті 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначені умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема заставою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За приписами ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2011 року у справі 2-2454/11 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, визнання права власності. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У мотивувальній частині рішення суду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1981 року.

Згідно з договором купівлі продажу від 14.12.2000 року ОСОБА_2 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та є її власником (витяг ОП ЗМБТІ від 22.09.2004).

З грудня 2005 року сторони спільно однією сім`єю не проживають, не ведуть спільного господарства. 14.02.2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року у справі № 522/26382/15 (провадження № 61-8100св21) суд касаційної інстанції вказав, що перебування спірного майна в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 201/6412/17 (провадження № 61-27532св18), від 04 листопада 2020 року у справі № 304/260/19 (провадження № 61-7979св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 2-4481/08 (провадження № 61-843св19), від 19 травня 2021 року у справі № 753/4368/13-ц (провадження № 61-13169св20), від 21 грудня 2021 року у справі № 640/12604/16-ц (провадження № 61-803св21).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» констатував, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя, шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності. Отже, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Тобто, якщо в іпотеку передано майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та на момент такої передачі зареєстровано на праві власності за одним із подружжя, то наступний поділ цього майна з визначенням часток кожного із подружжя, не припиняє іпотеку.

Такий висновок узгоджується із положеннями статті 17 Закону України «Про іпотеку», в якій визначено підстави припинення іпотеки, якими є, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним (частина перша), а також передбачено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя).

Таким чином, враховуючи наведені норми матеріального права та усталену судову практику, суд погоджується з доводами представника позивача за первісним позовом, що внаслідок визнання права власності на спірну квартиру за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 грудня 2011 року по справі №2-2454/11 змінився власник нерухомого майна, до якого разом із правом власності на квартиру перейшов статус Іпотекодавця, що включає в себе всі права і обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття права власності на предметі іпотеки.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Як установлено судом, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року у справі 335/17/14-ц встановлено наявність заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року у сумі 441 446,94 грн. та у рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, тобто спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для його виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.16 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надсилалась письмова вимога про усунення порушень в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», проте відповідно до інформації з сайту АТ «Укрпошта» були повернуті на адресу ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» неврученими у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що основне зобов`язання за кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2024 року на час звернення до суду з цим позовом не виконано, зазначені обставини відповідачем за первісним позовом належними доказами не спростовані, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення на предмет іпотеки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів представника відповідача за первісним позовом про пропуск ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» строку позовної давності суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо) (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 755/5440/18 (провадження № 61-8385св21).

За умовами укладеного між сторонами у справі кредитного договору №010/17-39/26 вбачається, що позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Як вже було встановлено судом у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року у справі 335/17/14-ц позовні вимоги задоволено, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-39/26 від 11.02.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, первісний кредитор в межах строку позовної давності реалізував своє право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором за рахунок іпотечного майна.

Так з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2014 у справі 335/17/14-ц було видано виконавчий лист.

Згідно долученої представником позивача за первісним позовом до додаткових пояснень відповіді Вознесенівського ВДВС в місті Запоріжжі за вих.№ 3702/10 від 13.02.2017 року вбачається, що згідно перевірки даних АРМ-Виконавець виконавчий лист 335/17/14-ц від 19.06.2014 року Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , до Вознесенівського ВДВС м.Запоріжжя не надходив та на час надання відповіді на виконанні не перебуває.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у справі 335/17/14-ц за заявою стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» видано дублікат виконавчого листа № 335/17/14-ц від 19.06.2014 та поновлено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Петренко О.С. від 19.06.2019 виконавчий лист №335/17/14-ц виданий 20.07.2017 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя на підставі п.6 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу оскільки встановлено, що у боржника відсутнє майно, яке він повинен передати.

Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача за первісним позовом зазначив, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» дізналося про своє порушене право внаслідок укладання Акту приймання-передачі документації за Договором відступлення права вимоги №114/2-60 від 28.04.2023 між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», отримавши постанову про повернення виконавчого документа стягувача від 19.06.2019 року у виконавчому провадженні №58219297.

Зазначені доводи представника позивача за первісним позовом стороною відповідача за первісним позовом належними доказами не спростовані.

Разом з цим, з урахуванням встановлених обставин у цій справі, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача за первісним позовом на недобросовісні дії первісного кредитора стосовно не здійснення перевірки щодо власника нерухомого майна предмета іпотеки

Дослідженими матеріалами справи судом встановлено, що на час укладення договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.08.2008 року спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки, сторони домовились, що Іпотекодавець має право вчинювати будь які юридичні дії щодо предмета іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя. Такі юридичні дії включають (але не виключно): 1) передання предмет іпотеки у наступні Іпотеку; 2) відчуження предмета іпотеки; 3) передавання предмета Іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; 4) інші юридичні дії. Іпотекодевець може вчинювати будь які юридичні дії щодо предмета іпотеки лише отримавши попередню письмову згоду Іпотекодержателя.

Тобто, за загальними правилами, предмет іпотеки не міг відчужуватися без згоди Іпотекодержателя, а відповідно іпотекодавець мав повідомляти Банк про всі юридичні дії відносно квартири так само як і повідомити АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про наявну судову справу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (предмет Іпотеки).

Також матеріалами справи підтверджено, що під час посвідчення договору іпотеки, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. накладено заборонену відчуження на предмет іпотеки.

Водночас, ОСОБА_2 , якому достеменно було відомо про наявність зобов`язань перед первісним кредитором за кредитним договором в забезпечення яких укладено договір іпотеки нерухомого майна, в порушення умов Договору іпотеки не повідомив первісного кредитора про наявність судового провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності.

За вказаних обставин ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності не залучався та не був повідомлений про перехід права власності на предмет іпотеки до іншого власника.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що посилання представника відповідача за первісним позовом на правові висновки щодо застосування строку позовної давності, які викладені в постанові Верховного Суду від 24.01.2025 у справі № 755/2598/22, не є релевантними до правовідносин, що виникли у даній справі, оскільки Верховним Судом переглядалася справа щодо звернення первісного стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, натомість у цій справі, спірні правовідносини виникли щодо з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки на котрий вже було звернуто стягнення за рішенням суду, проте у зв`язку із зміною власника предмета іпотеки виникла необхідність у повторному зверненні до суду з цим позовом.

За викладених обставин, суд вважає, що про порушення своїх прав ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» дізналося отримавши постанову про повернення виконавчого документа стягувача від 19.06.2019 року у виконавчому провадженні №58219297.

З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_1 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося 08.01.2024 року.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Таким чином, на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року.

Відповідно ЗУ № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє дотепер.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про те, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не пропустив строк позовної давності на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання договору іпотеки №010/17-29/26/2 від 11.02.2008 недійсним суд зазначає наступне.

Представник позивача за зустрічним позовом як на підставу вимог посилається на те, що укладення між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 договір іпотеки №010/17-29/26/2 від 11.02.2008 відбулося без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 , яка на той час була співвласником предмета іпотеки в силу вимог ст.60 СК України.

У частинах першій, другій статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 204 ЦК України гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Таким чином, особа може, реалізуючи своє право свободи договору (право свободи правочину), вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства, достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини перша та п`ята статті 203 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (оспорюваний правочин) (згідно зі статтею 215 ЦК України).

Недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Згідно із частинами другою, третьою статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Стаття 578 ЦК України та частина друга статті 6 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Умовою передачі співвласником нерухомого майна в іпотеку своєї частки в спільному майні без згоди інших співвласників є виділення її в натурі та реєстрація права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 у справі №2-2454/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на квартиру, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказаним рішенням суду було встановлено, що спірна квартира придбана під час шлюбу, який було розірвано 14.02.2006 року.

В свою чергу, як вже зазначалось вище, 12 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки №010/17-39/26/2, який посвідчений 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. та зареєстровано у реєстрі за №412, предметом вказаного договору іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач за зустрічною позовною заявою стверджує, що вказаний договір іпотеки укладений без її нотаріально посвідченої згоди у зв`язку із чим має бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов`язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Однак, до відзиву на зустрічну позовну заяву представником відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» надано копію договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.02.2008 та копії долучених до нього документів.

Так, підписанням вказаного договору ОСОБА_2 підтвердив, що на момент укладання цього договору предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності. (п.2.1.4 Договору).

Відповідно до 4.6.1 розділу ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5, чинної на час виникнення укладення договору іпотеки, при посвідченні нотаріусом договору про відчуження або заставу майна від імені особи, у якої немає чоловіка або дружини (неодружена/неодружений/, удова/удівець/), державній нотаріальній конторі або приватному нотаріусу відчужувачем подається письмова заява про це. Нотаріус доводить зміст такої заяви до відома іншої сторони договору та зазначає про це в його тексті. Така заява повинна виходити особисто від відчужувача, а в разі вчинення договору через представника - від представника, якщо відчужувач надав йому право при оформленні договору подавати від його імені відповідні заяви.

Як встановлено судом до іпотекодавець ОСОБА_2 укладаючи договір іпотеки своїм підписом у відповідній заяві повідомив, що на момент придбання квартири, що передається в іпотеку, та станом на 12 лютого 2008 року, у зареєстрованому шлюбі не перебував, однією сім`єю з особами, з якими мав би право укласти шлюб, не проживав, вищевказана квартира не є спільною сумісною власністю.

З огляду на встановлені обставини, при вирішенні даного спору суд вважає за необхідне звернути увагу на висновок, викладений в постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18, відповідно до якого Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказала, що презумпція розпорядження спільним майном одним із подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно, а тому укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той із подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Недобросовісною є особа, яка знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18).

Отже, добросовісність насамперед характеризує поведінку кінцевого набувача, який за обставин, про які відомо суду, очевидно, міг або не міг дізнатися про факти, які становлять предмет доказування. Адже об`єктивно неможливо дізнатися, як та чи інша особа сприймає певні обставини. Тому й добросовісність не можна пов`язувати з внутрішнім сприйняттям кінцевим набувачем певних обставин.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20.

Тобто, ненадання одним із подружжя згоди на передання іншим з подружжя спільного майна в іпотеку саме по собі не має правового значення без доведення обставини недобросовісності банку та не може бути єдиною підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

У даному спорі з досліджених матеріалів справи судом не встановлено ознак в діях банку ознак недобросовісності під час укладення договору іпотеки також на вказані обставини не посилався і представник позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що банк під час укладення оспорюваного договору діяв недобросовісно, суд вважає, що відсутні підстави, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним договору іпотеки, в зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування до позовних строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Застосування позовної давності можливе лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19)).

З огляду на те, що судом не встановив підстав для задоволення зустрічних позовних вимог у цій справі, а відтак положення статті 257 ЦК України щодо позовної давності не застосовуються, в зв`язку з чим суд вважає, що заява представника відповідача за зустрічним позовом про застосування до позовних вимог наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки №010/17-39/26/2 від 12.02.2008.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 621,70 грн., сплачений позивачем при подачі позову. Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

До закінчення судових дебатів представником позивача за первісним позовом заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-89,141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги первісної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2011 у справі №2-2454/11, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кредитним договором №010/17-39/26 від 11 лютого 2008 року, встановленої рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2014 року по справі 335/17/14-ц у розмірі 441 446,94 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволені зустрічних позовних ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 621 (шість тисяч шістсот двадцять одна) гривня 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення складено 04 грудня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (, юридична адреса: м.Київ, вул.Сікорського, буд.8)

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 )

Відповідач за зустрічним позовом: АТ «Райффайзен Банк Аваль» (, адреса: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, буд4А).

Третя особа за первісним позовом та за зустрічним позовом: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 )

Суддя: А.Б. Алєксєєнко