Справа № 456/4315/25
Провадження № 2/456/1938/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шатова Ю.В. подала до суду позовну заяву, в якій просить зменшити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 на 1/12 частину заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 09 липня 2025 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області винесено судовий наказ у справі № 456/3517/25, яким із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумі на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 30 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що ОСОБА_2 не повідомила суду обставини, що мають значення для вирішення питання щодо розміру аліментів. Так, ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виховують у шлюбі п?ятеро неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . ОСОБА_1 не є біологічним батьком, однак фактично утримує всіх неповнолітніх дітей.

Зокрема, з 2023 року по 2025 рік ОСОБА_1 здійснював систематичні перекази власних коштів, що підтверджується наданими квитанціями, для забезпечення оплати житлово-комунальних послуг, витрат на освіту, розвиток та дозвілля дітей, харчування, стабільного та безпечного середовища для проживання, включаючи ремонт житла, облаштування дитячих кімнат, придбання меблів та техніки, необхідної для навчання та побуту тощо. Біологічні батьки дітей фактично ніколи не виконували та не виконують свої батьківських обов?язків, вони не беруть жодної участі у вихованні, моральній підтримці чи розвитку дітей, не підтримують з ними жодного контакту та не виявляють інтересу до їхнього життя. Матеріальне забезпечення зі сторони біологічних батьків повністю відсутнє, жодних коштів на утримання, лікування чи навчання дітей вони не надають.

Крім того, ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , і тому не має можливості фактично проживати разом з дружиною та дітьми.

Відповідачка скористалася правом на подання відзиву, в якому позовні вимоги заперечила. Зазначила, що мотиви позову є надумані, не відповідають фактичним обставинам справи, а викладені доводи не можуть бути підставою для задоволення позову позивача. Як стверджує сам позивач, він не є біологічним батьком дітей своєї другої дружини. Неповнолітні діти другої дружини позивача мають своїх біологічних батьків, які зобов?язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Цей обов?язок батьків визначений ст. 180 СК України, де зазначено, що батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З часу присудження аліментів на утримання їхньої дитини матеріальний стан позивача не погіршився. Він є військовослужбовцем ЗСУ, має стабільні, високі заробітки.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 156/

На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідачки 14 серпня 2025 року отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 157/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 05.09.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 158/.

Представником позивача адвокатом Шатовою Ю.В. подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції /а.с. 162-163/.

Ухвалою суду від 05.09.2025 підготовче судове засідання відкладено на 29.09.2025 та поставлено таке проводити в режимі відеоконференції /а.с. 164/.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву /а.с. 176-178/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2025 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24.11.2025 /а.с. 183/.

Розгляд справи по суті відбувся 24.11.2025 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шатова Ю.В. в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Маципура Г.І. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 - колишня дружина позивача ОСОБА_1 , шлюб з якою розірвано.

У шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також судом встановлено, що судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2025 із ОСОБА_1 на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 22/.

Долучена ОСОБА_1 копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.03.2023 підтверджує, що останній 24.03.2023 зареєстрував шлюб із ОСОБА_11 . Після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на ОСОБА_12 /а.с. 21/.

Судом встановлено що ОСОБА_13 є матірю п?ятьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом при народження серії НОМЕР_5 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 . ОСОБА_6 та ОСОБА_14 є відповідно їх батьком /а.с. 16-20/.

Згідно з доводами позову останні перебувають на утриманні ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 підтверджують отримані ним доходи та здійснені операції з його карткового рахунку /а.с. 31-155/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з бажанням позивача зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд вважає аргументи позивача помилковими, аргументи відповідачки належним чином обґрунтованими та мотивованими.

Так, суд бере до уваги те, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, оскільки докази на підтвердження цього в матеріалах справи відсутні, навпаки, впродовж 2024 року доходи позивача зросли в разовому еквіваленті порівняно з попереднім періодом.

Перебування позивача у повторному шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Так, наявність у дружини п`яти дітей від попередніх шлюбів не покладає на позивача обов`язку їх утримання.

Так, згідно і свідоцтвами про народження дітей батьками останніх вказано: дружину позивача матір та ОСОБА_6 , ОСОБА_14 відповідно батько.

Доводи про те, що матеріальне забезпечення зі сторони біологічних батьків повністю відсутнє, так як жодних коштів на утримання, лікування чи навчання дітей вони не надають, суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стороною позивача не надано суду доказів відсутності доходу матері та відсутності забезпечення дітей зі сторони біологічних батьків. Більше того, дружина позивача з метою забезпечення реалізації якнайкращих інтересів дітей має право подати позов про стягнення аліментів на їх утримання.

Докази (рішення суду, тощо), які б містили преюдиційні факти щодо утримання ОСОБА_1 дітей дружини від попередніх шлюбів, суду не надані.

Доводи про те, що з 2023 року по 2025 рік ОСОБА_1 здійснював систематичні перекази власних коштів, що підтверджується наданими квитанціями, для забезпечення оплати житлово-комунальних послуг, витрат на освіту, розвиток та дозвілля дітей, харчування, стабільного та безпечного середовища для проживання, включаючи ремонт житла, облаштування дитячих кімнат, придбання меблів та техніки, необхідної для навчання та побуту, є безпідставними.

Так, долучені виписки з рахунку ОСОБА_1 не містять відомостей про адресатів коштів при здійсненні переказів та їх цільове призначення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід відмовити в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому судові витрати, понесені позивачем, слід віднести на його рахунок.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.11.2025, є та дату, на яку було призначено розгляд справи, 24.11.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 03.12.2025.

Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено судом 03.12.2025.

Суддя Л.В.Гула