РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Лук`янчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

В Рівненський міський суд Рівненської області із заявою видачу обмежувального припису, звернулась представник заявника ОСОБА_1 адвокат Лук`янчук Вікторія Сергіївна, в якій просить суд: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань менше 100 метрів до місця спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 . Заявниця потерпає від насильства зі сторони свого сина ОСОБА_2 вже протягом кількох років, його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2023 року, проте це не дало жодного результату, ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. ОСОБА_2 проживає разом із заявницею, проте квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171987733 від 27.06.2019 року, договором про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності від 01.11.2018 року. ОСОБА_2 продовжує свою протиправну діяльність, що виражається у вчиненні насильства щодо заявниці (образи, погрози фізичною розправою) та є такими, що порушують психологічну та фізичну недоторканість заявниці. Також, ОСОБА_2 створює заявниці як власнику перешкоди у користуванні квартирою, оскільки ОСОБА_2 регулярно вживає спиртні напої, вчиняє скандали та фізичне насильство щодо заявниці, яка є особою похилого віку. Таким чином, діяння ОСОБА_2 порушують права на життя в безпечному середовищі для заявниці, та є і надалі великий ризик продовження вчинення домашнього насильства від її сина, і можливість настання невідворотних наслідків для її стану здоров`я. З огляду на вищезазначене, звертається до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Лук`янчук В.С. підтримали подану заяву про видачу обмежувального припису з мотивів викладених у ній та просили її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що станом на час подачі заяви про видачу обмежувального припису її син ОСОБА_2 близько двох місяців проходить військову службу. Однак, коли його відпускають додому він конфліктує та проявляє до неї домашнє насильство. На протязі останнії двох років вона викликала поліцію. Також пояснила, що раніше вона звернулася до суду з позовом про виселення сина ОСОБА_2 з будинку власником якого є вона. Однак, рішенням суду першої та апеляційної інстанції їй відмовлено задоволені позову. ОСОБА_2 іншого житла не має, а тому вона має намір продати свою частину будинку, і лише після цього купити сину житло щоб він жив окремо.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.1982 року.

Згідно листа ГУНП в Рівненській області від 09.08.2024 року №1331/200/04-24 повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в категорії «кривдник» з 18.06.2023 року. У Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області зареєстровані звернення ОСОБА_1 про вчинення домашнього насильства сином, а саме: 18.06.2023 року о 13:49 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.06.2023 о 13:49 за адресою: АДРЕСА_1 , син в стані а/с вчиняє домашнє насильство; агресивно себе поводить ШМД не потребує - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 14.02.2024 року о 15:30 год. надійшла письмова заява ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 жительки АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_2 , про те, що просить прийняти міри до сина ОСОБА_2 , з яким проживає за вищевказаною адресою, та який чинить над заявницею психологічне, економічне та фізичне насилля - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №171987733 від 27.06.2019 року, договором про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності від 01.11.2018 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/16033/24 від 04.02.2025 року у позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення 13 житлового приміщення - відмовлено повністю та попереджено відповідача про дотримання правил співжиття в квартирі АДРЕСА_2 з власником ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29.05.2025 року по справі № 569/16033/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2025 року - залишено без зміни.

Наразі у Верховному Суді у складі Касаційного цивільного суду перебуває справа №569/16033/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.02.2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29.05.2025 року.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України).

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилалась на те, що її син вчиняв неодноразово щодо неї насильство, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 складено протоколи 18.06.2023 року та 14.02.2024 року (відомості НП У ГУНП в Рівненській області від 09.08.2024 року).

Інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства щодо ОСОБА_1 заявницею надано не було, та судом не встановлено.

До матеріалів справи долучені судові рішення якими відмовлено у виселенні ОСОБА_2 з квартири, аналіз яких вказує на обставини, що між ОСОБА_2 та його матірю ОСОБА_1 існують конфлікті відносини, в тому числі щодо місця проживаня сина в квартирі, саме на ці обставини покликалась в судовому засідані заявник, яка пояснила, що вона як власник квартири зняла ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, оскільки через його негативну поведінку тому він не може з нею проживати.

В судовому засідані заявник також пояснила, що ОСОБА_2 проходить військову службу вже близько двох місяців і фактично за місцем проживання не перебуває.

Враховуючи наведене, судом враховано, що застосування обмежувального припису являє собою істотне втручання у зміст права на повагу до приватного життя. Отже застосування таких заходів слід оцінювати в контексті відповідності їх принципу нагальної необхідності таких заходів у демократичному суспільстві (легітимність мети та пропорційність). Зміст принципу пропорційності полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла та до приватного життя, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

У справі № 640/23804/18 Верховний Суд у своїй постанові від 29 серпня 2019 року, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, вказав, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом про запобігання домашньому насильству.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав заінтересованої особи у доступі до місця проживання задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 76-89, 259, 294, 350-1, 300-4, 300-5 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 у задоволені заяви про видачу обмежувального припису.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2025 року.

Суддя Харечко С.П.