Провадження № 2/761/6417/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Курній І.О.,

за участі:

позивачки: ОСОБА_1 ,

представника позивачки: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю до часу відкриття спадщини,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просила суд:

- встановити факт проживання позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мачуха ОСОБА_3 , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивачки - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і з якою вона проживала однією сім`єю, починаючи з 1994р., і по час смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина. В установленому законом порядку, заявниця звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано доказів, на підтвердження того, що вона відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025р. позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків.

22 квітня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про усунення недоліків.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених у позові, просили суд позов задовольнити.

Відповідач Київська міська рада про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, сторона відповідача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, відзив на позов стороною відповідача до суду не подавався.

В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 її батьками є: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що 12 листопада 2013р. батько позивачки - ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки ОСОБА_4 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з приватного будинку по АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2015р.

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою вказаного будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що до спадкоємців за законом, які звернулись в установленому законом порядку, з заявою про прийняття спадщини належить: позивачка ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 цього Кодексу, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Звертаючись до суду з вказаним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, остання зазначала, що фактично вона, члени її сім`ї та спадкодавець проживали у вищевказаному будинку.

Судом встановлено, на підставі пояснень сторони позивача, допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , що заявниця фактично проживала однією сім`єю з померлою ОСОБА_3 , оскільки між ними склались відносини, як матері та доньки, оскільки батько позивачки фактично перебував у шлюбних відносинах з померлою ОСОБА_1 з 1994р. В судовому засіданні свідки зазначали, що позивачка та ОСОБА_3 вели спільне господарство, крім позивачки, у померлої інших родичів не було, і коли спадкодавець захворіла, то позивачка та члени її сім`ї піклувались про ОСОБА_3 .

Також свідки звертали увагу суду, що саме позивачка займалася благоустроєм будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території, а саме: робила ремонт, поліпшення тощо.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори.

Однак, постановою від 27 травня 2024р. державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не було підтверджено факт родинних зв`язків з померлою ОСОБА_3 та було рекомендовано звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивачки наголошувала, що після смерті ОСОБА_3 , організацією поховання займалася виключно позивачка.

Факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю та ведення ними спільного господарства підтверджується також, допитаними в судовому засіданні свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є сусідами по АДРЕСА_1 . Свідок ОСОБА_10 зазначала, що померла ОСОБА_3 після того, як трагічно загинула біологічна мати позивачки, фактично стала для позивачки матір`ю, а позивачка в свою чергу, постійно піклувалась про ОСОБА_3 , фактично, як рідна донька.

Зазначені свідки надали суду покази щодо спільного проживання позивачки ОСОБА_1 з мачухою ОСОБА_3 однією сім`єю, ведення спільного господарства ними, надання один одному необхідної допомоги, здійснення прав та обов`язків притаманних сім`ї понад 20 років до часу смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкритті спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають і пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний термін повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживають однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцями, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999р. № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1264, 1268 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999р. № 5-рп/99, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київської міської ради (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) про встановлення факту проживання однією сім`єю до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04 грудня 2025р.

Суддя: