КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/7128/22 Головуючий у І інстанції Мазур Ю.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Приходько К.П., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Абібулаєвої Тетяни Геннадіївни на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 18 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 11 червня 2020 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та у межах кредитного ліміту, однак, відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує.

Унаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 14 червня 2022 року має заборгованість в розмірі 46 254,79 грн, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 37 409,13 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 8 845,66 грн, нарахованої пені - 0,00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно свої кредитні зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 46 254,79 грн та здійснити розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг №б/н від 11 червня 2020 року в розмірі 37 409,13 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку судовий збір у розмірі 2 006,57 грн.

Не погоджуючись з даним заочним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 8 845,66 грн, представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Абібулаєва Т.Г. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд помилково не взяв до уваги доказ - заяву про приєднання від 11 червня 2020 року, підписану відповідачем, що свідчить про обізнаність позичальника з відсотковою ставкою, за якою здійснено нарахування відсотків.

Також, суд першої інстанції не врахував, що відсотки на суму 8 845,66 грн було нараховано кредитором під час існування письмових домовленостей кредитування і вони заявлені до стягнення після погодження сторонами відповідного розміру таких нарахувань у Заяві про приєднання від 11 червня 2020 року.

Представник позивача зазначає, що відмова у стягненні відсотків у даному випадку є фактично порушенням принципу свободи договору і наявності письмової домовленості сторін.

Суд першої інстанції безпідставно послався у рішенні на практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, та помилково вказав на необізнаність відповідача та непогодження нею відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

З прийняттям пропозиції Банку відповідач прийняла й обов`язок зі сплати відсотків у розмірі і на умовах, які відображені в заяві про приєднання, виписці по рахунку. Сплата відсотків протягом тривалого часу в обсязі і на умовах запропонованих банком за відсутності зі сторони відповідача дій, які б свідчили про непогодження нею розміру такої відсоткової ставки, як то звернення до Банку, ініціювання розірвання кредитного договору, визнання його недійсним, тощо, свідчить про акцептування оплатності кредитного зобов`язання, в силу ч. 2 ст. 642 ЦК України, у зв`язку із використанням коштів наданих Банком.

В іншій частині заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року сторонами не оскаржується, а тому його законність та обґрунтованість в неоскаржуваній частині не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360 ЦПК України.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині його оскарження в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом встановлено, що 11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 11 червня 2020 року.

У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Вказана Анкета-заява не містить відомостей про розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.

11 червня 2020 року ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, якою сторони обумовили істотні умови договору, зокрема щодо процентної ставки та загальної орієнтованої вартості кредиту для споживача.

Відповідачу було відкрито АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку ОСОБА_1 отримала та мобільний телефон, який вона вказала (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві, та у подальшому згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, що підписана позичальником, було збільшено кредитний ліміт.

До Анкети-заяви позичальника банк також надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, з якого вбачається, що відповідачу було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5% (42% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на підставі вказаного вище договору відповідачу надавано у користування кредитну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , термін дії до грудня 2023 року.

Відповідно до довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 11 червня 2020 року і кредитний ліміт становив 1900,00 грн, однак в подальшому, а саме 06 квітня 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 37000,00 грн, а 15 липня 2021 року - зменшено до 36180,00 грн та 05 серпня 2021 року зменшено до 0,00 грн.

Позивачем на підтвердження факту укладання кредитного договору та наявності невиконаних позичальником кредитних зобов`язань надано копію анкети - заяви, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, розрахунок заборгованості, копію паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видачу картки.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором станом на 14 червня 2022 року становить 46 254,79 грн, яка складається з: 37 409,13 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн; 37 409,13 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 8 845,66 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нарахована комісія.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8 845,66 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк», додані до матеріалів справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Проте апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст.1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, 11 чеврвня 2020 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У подальшому, 11 червня 2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій сторонами зафіксовано умови кредитування, зокрема процентну ставку за користування кредитними коштами.

У вказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, клієнт приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Пунктами 1.3, 1.5 Заявипро приєднання до Умов та Правил надання послуг визначено фіксовану процентну ставку для карт Універсальна в розмірі 43,2 % річних та 42,0% для карт Універсальна Gold, наслідки прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання 86,4% для карт Універсальна та 84,0% для карт Універсальна Gold.

З огляду на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач добровільно погодилася з визначеними у ній умовами кредитування, в тому числі, і щодо розміру відсотків за кредитом та взяла на себе відповідні зобов`язання.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач отримавши кредитну картку активно нею користувалася, знімаючи грошові кошти та здійснюючи покупки за кредитні кошти.

Зазначена виписка є належним та допустимим доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач вказувала на те, що не підписувала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11 червня 2020 року.

У ході розгляду справи судом неодноразово була призначена судова почеркознавча експертиза, проте отримано від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повідомлення про неможливість надання висновку та Акт здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку у цивільній справі за ухвалою суду.

У Повідомленні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи № 9609/24-32 від 11 лютого 2025 року, зазначено, що оскільки на даний час, умови клопотання не виконані, відповідно до п.п. 2.1 та 4.10 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 та на підставі ст. 72 та ст. 104 ЦПК України експерт повідомляє про неможливість надання висновку.

Отже, відповідачем не спростовано підписання нею Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11 червня 2020 року, а тому колегія суддів бере до уваги поданий АТ КБ «ПриватБанк» доказ на підтвердження зазначених у позові обставин справи - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11 червня 2020 року, підписану ОСОБА_1 , який є належним та допустимим у розуміння норм закону.

Як вбачається з розрахунку заборгованості у відповідача станом на 14 червня 2022 року наявна заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 8 845,66 грн.

Сума відсотків нараховувалася відповідачу відповідно до погоджених умов кредитування із розрахунку 42 % річних.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, можливо встановити, який тип картки отримала відповідач, користування нею грошовими коштами тощо.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Розглядаючи зазначений позов в частині вимог банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції у повному обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, не дослідив всі наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, за результатами апеляційного перегляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками у розмірі 8 845,66 грн, а відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

В іншій частині заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року сторонами не оскаржувалася, а тому його законність та обґрунтованість в неоскаржуваній частині не перевірялася судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриваттБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню, що складає 19,12% задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених апеляційним судом вимог за вимог судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 474,46 грн. (8845,66 : 46254,79 х 2 481), та судовий збір за подання апеляційної скарги (в частині оскарження судового рішення) у розмірі 569,35 грн. (474,46 х 150% х 0,8).

Разом з тим, представником позивача помилково обраховано судовий збір при поданні апеляціцної скарги на заочне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 8 845,66 грн.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом Українии «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до п.п. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «про судовий збір»).

Згідно приписів ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Однак вказані вимоги закону не були враховані представником позивача при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.

Враховуючи, що представником позивача було подано апеляційну скаргу на заочне рішення суду лише в частині відмови Банку у задоволенні позовних вимог на суму 8 845,66 грн, при цьому позовну заяву було подано до суду у 2022 році (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осібстановив 2481,00 грн), тому розрахунок сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3 028,00 грн суперечить наведеним вище вимогам.

При цьому сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, що передбачено приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - адвоката Абібулаєвої Тетяни Геннадіївни задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом за Договором про надання банківських послуг №б/н від 11 червня 2020 року у розмірі 8 845 (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 474 (чотириста сімдесят чотири) гривні 46 копійки та за подання апеляційної скарги в розмірі 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 35 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

К.П. Приходько