Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2662/25
номер провадження 2/695/1682/25

03 грудня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю: секретаря с/з Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2021 між ПАТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №300015751, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит в сумі 11 980 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
25.07.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1. Згідно договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Банк Форвард», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №300015751 від 28.12.2021.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. не з`явився. Направив на адресу суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, просить зменшити витрати на правову допомогу, які є неспівмірними зі складністю справи.
З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
28.12.2021 ОСОБА_1 підписав заяву №300015751, з метою отримання кредиту. Підписавши анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк-Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк-Форвард», паспорт споживчого кредиту, графік платежів.
АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за договором № 300015751 від 28.12.2021 виконало і надало кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить виписка по особовим рахункам угоди, з якої також убачається, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 300015751 від 28.12.2021 заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 17 419,21 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 11 644, 34 грн.; заборгованість за відсотками 1,05 грн.; заборгованість за комісією 5773,82 грн.
25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ) сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
Згідно з п. 2 договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває всі права кредитора за Основними договорами.
Відповідно до п. 4 договору, сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 69 349 284,90 грн. Загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70122419,74 грн. без ПДВ.
Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 (додаток №1 до договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги), підписаного АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 300015751 від 28.12.2021 на загальну суму 17 419,21 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 11 644,34 грн.; заборгованість за відсотками 1,05 грн.; заборгованість за комісією 5773,82 грн.
Позивачем було надіслані письмові вимоги відповідачу про погашення кредитних заборгованостей, однак відповіді відповідач не надав і заборгованість не погасив.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст.625ЦКУкраїни зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, частиною першою ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак судом встановлено факт укладення кредитного договору № 300015751 від 28.12.2021 року між АТ «Банк-Форвард» та позичальником ОСОБА_1 шляхом підписання останнім анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції. Дана угода відповідає вимогам статей 626, 628, 1054 ЦК України. АТ «Банк-Форвард» належним чином виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовим рахункам.
Відповідно до умов укладеного договору та вимог статей 526, 610, 1049 ЦК України, відповідач був зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі повертати кредит, сплачувати проценти та комісійні платежі. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином своїх зобов`язань, допустивши прострочення повернення частини позики. Факт невиконання та розмір заборгованості, що становить 17 419,21 грн (включаючи тіло кредиту 11 644,34 грн, комісію 5 773,82 грн та відсотки 1,05 грн), підтверджується розрахунком заборгованості.
Оскільки відповідач не надав суду доказів повного погашення заборгованості чи обґрунтування причин її несвоєчасного погашення, позов визнав повністю, зазначений факт порушення зобов`язання є доведеним та не потребує додаткового доказування.
Судом встановлено, що у даному зобов`язанні 25.07.2024 року на підставі договіру №GL1N426202/1 відбулася заміна кредитора. Новий кредитор набув повного права вимоги до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із реєстру договорів та фактом оплати лоту. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є належним кредитором (Позивачем) у цьому зобов`язанні та правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки відповідач відмовився погасити її у добровільному порядку.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, позов визнає у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК "Кредит-Капітал" про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.
Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025, акту №609 наданих послуг від 09.06.2025, детальним описом наданих послуг до акту №609 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з Детального опису наданих послуг до Акту №609 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02 червня 2025 року, складеного АО «Апологет» 09 червня 2025 року, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №300015751, боржник ОСОБА_1 , а саме: 1. Усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 годин 30 хвилин; 2. Ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 години 00 хвилин; 3. Погодження правової позиції клієнта у справі 0 годин 30 хвилин; 4. Складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 години 30 хвилин; 5. Подання заяви до суду від імені клієнта 1 штука. Усього 6 годин 30 хвилин (а.с.42).
У заяві про визнання позову відповідач вказував, що вважає заявлені витрати на правову допомогу неспівмірними зі складністю справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження, правові позиції у цій категорії справ є усталеними, складена адвокатом позовна заява, з урахування кількості кредитних договорів, за якими позивач набув права вимоги, та положень договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02 червня 2025 року, а саме п.1-3 всі вищевказані права надаються для комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту, фактично є шаблонною, внаслідок чого не потребує значного часу для її складання, та приходить до висновку, що заявлена ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сума судових витрат та правничу допомогу у розмірі 7000 гривень 00 копійок є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову, яка складає 17 419.21 грн..
Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, яка була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості та об`єму підготовлених адвокатом документів, та приймаючи до уваги заяву відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлена позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сума у розмірі 7000 гривень 00 копійок понесених витрат по отриманню ним професійної правничої допомогою є завищеною, внаслідок чого приходить до висновку про зменшення таких витрат до 3000 гривень 00 копійок, які, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ст. 141,142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі визнання позову відповідачем суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивач при подачі позову до суду сплатив 2422,40 грн. судового збору. З огляду на те, що відповідач визнав позов, позивачу слід повернути з державного бюджету 1211,20 грн. судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 259,263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 111729741 від 15.01.2014 у розмірі 38 233 (тридцять вісім тисяч двісті тридцять три) гривні 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1211.20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000.00 грн.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1211.20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Суддя Середа Л.В.