Справа № 136/1657/25
провадження № 2/136/613/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,

за участі секретаря судових засідань Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) через свого представника - адвоката Данило Сергія Михайловича звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2025 і до повноліття дитини. Представник позивача обґрунтовує підставність позову тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб з 17.08.2017 року згідно свідоцтва про шлюб, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія НОМЕР_1 . 09.08.2018 від вказаних стосунків у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька, ОСОБА_3 . ОСОБА_3 проживає з матір`ю, ОСОБА_1 . Згідно відмітки в закордонному паспорті, ОСОБА_1 разом з своєю донькою виїхали за кордон від 24.04.2025 та на даний час не проживає в Україні. Позивач самостійно дбає про виховання доньки та повною мірою забезпечує всі необхідні умови для комфортного проживання та всебічного розвитку дитини. Відповідач зв`язок як з позивачем, так і з донькою не підтримує, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Фактична поведінка відповідача свідчить про байдужість останнього до потреб дитини. ОСОБА_1 робила спроби домовитися в добровільному порядку щоб всі витрати, пов`язані із задоволенням потреб дитини батьки розділяють між собою в рівних частинах. Водночас ОСОБА_2 категорично не погоджується в добровільному порядку сплачувати кошти на свою дитину. У зв`язку з вищевикладеним, з метою недопущення порушення прав дитини, ОСОБА_1 вимушена звернутись із позовною заявою про стягнення аліментів до суду.

У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.09.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2025 було витребувано від Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області та Пенсійного фонду України у Вінницькій області інформацію стосовно джерел доходів відповідача.

25.09.2025 через систему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшла запитувана інформація.

30.09.2025 на адресу суду від Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області надійшла запитувана інформація.

01.10.2025 від представника позивача ОСОБА_4 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

20.10.2025 від представника позивача ОСОБА_4 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із процесуальними документами, копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачу за адресою його місцем проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку та отримані ним 24.10.2025. Попередні поштові відправлення були повернуті суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, клопотанням про понесені позивачем витрати на правничу допомогу та отриманих на вимогу суду, від учасників справи не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 18).

Згідно з відмітками на закордонних паспортах ОСОБА_1 , номер паспорта НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , номер паспорта НОМЕР_4 , останні виїхали за кордон 24.04.2025 та на даний час проживають не в Україні (а.с. 12, 19).

Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 23.09.2025, отримував дохід за липень-серпень 2025 року, з січня по червень та з вересня по грудень 2025 року відомості про отримання доходів відсутні (а.с. 58).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору Форма №25ДР від 23.09.2025, ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , за період з квітня 2024 по липень 2025 року був працевлаштований та отримував заробітню плату (а.с. 60-63).

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає.

Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (частина друга статті 181 Сімейного кодексу України).

Пункти 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для

фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статі 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дитини та відповідача, відсутні підтвердження матеріального стану таких осіб.

У відповідності з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини другої статті 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання.

Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, яка проживає із позивачкою.

Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві визначено статтями 76, 77, 81 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо можливість відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, суд враховує, що останній не надав відзиву у межах визначеного судом строку.

При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, з квітня 2024 року офіційно працевлаштований, а отже спроможній платити аліменти дитині, яка проживає із позивачем.

Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, можливість надання матеріальної допомоги обома батьками, а також обставини, зазначені у статті 182 Сімейного кодексу України, та вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитині у спосіб обраний позивачем, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 01 вересня 2025 року.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю.

Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 19.08.2025 було укладено Договір про надання правової допомоги № 2-19/08/25 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Сергія Данило» (а.с. 69), відповідно до п. 1.1. якого адвокатське бюро, зобов`язується надати правову допомогу Клієнту щодо захисту його конституційних прав і свобод, у тому числі під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до п.4.1. та п.4.2. Договору про надання правової допомоги № 012-19/08/25, за послуги по цьому Договору Клієнт зобов`язується сплатити Бюро гонорар. Розмір гонорару визначається Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із Додатковою угодою № 2 від 19.08.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 012-19/08/25 від 19.08.2025 (а.с. 70) та акту приймання-передачі наданих послуг від 26.09.2025 до договору про надання правової допомоги № 2-19/08/25 (а.с. 72) адвокатським бюро «Сергія Данило» надано ОСОБА_1 правових послуг по справі про розірвання шлюбу на 25 000 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за підготовку позовної заяви, збирання доказів, підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів в справі про стягнення аліментів, враховуючи категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості вказаної послуги.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, тобто ціну позову, а також складність справи та її значення для сторін, кількості судових засідань, усталеної практики з вирішення сімейних спорів, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі задоволення позову становлять 8 000,00 грн.

Керуючись статтями 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України та статтями 2, 12, 13, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 01.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ