Провадження № 2-н/201/829/2025
Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

02 грудня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,

установив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулось до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з лютого 2020 року по липень 2021 року у розмірі 25 658,12 грн.

ОСОБА_1 , стосовно якого подано вищезазначену заяву, відповідно до відповіді № 2075530 від 02 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши матеріали заяви про видачу судового наказу та долучених до неї документів, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Заявником у заяві та розрахунку заборгованості визначений період виникнення заборгованості - з лютого 2020 року по липень 2021 року.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Отже, вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі загального строку позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказного провадження.

Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання або зупинення строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 ЦПК України).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,161,167 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з лютого 2020 року по липень 2021 року у розмірі 25 658,12 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Давидовська