УХВАЛА

03 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю:

приватного виконавця Ярмошевич Н.О.,

представника стягувача Цуняка В.Й.,

представника боржника Брусніка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівного подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у якому зазначає, що «в провадженні перебуває виконавче провадження АСВП №78792539, з примусового виконання виконавчого листа № 569/17659/24 виданого 31.07.2025 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 435 доларів США 48 центів, із яких: - 10 000 доларів США - борг за договорами позики від 25.08.2024 та 29.08.2024; (що в еквіваленті становить 411 900 гривень 00 копійок); - 435 доларів США 48 центів - проценти за користування позикою, (що в еквіваленті становить 17 937 гривень 42 копійок), а також стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн..

06.08.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно норм статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

06.08.2025 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено у банківські установи (у тому числі ті, що внесено до АСВП) для виконання з листом про надання інформації про залишки коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника, та сторонам для відома.

23.09.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав нерухоме майно за боржником не зареєстроване. Згідно інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях, а також Міністерства внутрішніх справ України, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, рухомого майна за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу реєстрації місця проживання УДМС України в Рівненській області, останнє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , було знято з реєстрації.

У відповідності до інформації з банківських установ, кошти на рахунках боржника відсутні.

Згідно наданої ПФУ інформації, боржник отримує заробітну плату/дохід застрахованої особи у військовій частині НОМЕР_1 .

Зважаючи на відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20%, яку направлено до військової частини НОМЕР_1 для виконання.

Разом з цим, в матеріалах виконавчого провадження наявна копія Постанови Рівненського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у справі №569/17823/24, згідно якої визнано недійсними договір комісії №7162/24/000014 від 03.01.2024 укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 та договір купівлі-продажу транспортного засобу №7162/24/000016 від 04.01.2024, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Одночасно відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 у спільну сумісну власність ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

На підставі вказаного рішення, боржнику ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить транспортний засіб марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Згідно норм частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

З огляду на зазначене, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О., просить визначити за боржником ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , частку транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , яким він володіє спільно з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

02.12.2025 року до суду від представника боржника ОСОБА_1 адвоката Брусніка І.А. надійшли письмові заперечення на подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. про виділення частки майна боржника у спільному сумісному майні подружжя, у яких зазначає, що в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходилась справа №569/17659/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування позикою, та моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.01.2025 року, цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за користуванням позикою та моральної шкоди, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 435 доларів США 48 центів, з яких 10000 $ США борг за договорами позики від 25.08 2024 та 29.08.2024, що в еквіваленті становить 411 900 грн. 00 копійок. - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 435 $ США 48 центів проценти за користування позикою, що в еквіваленті становить 17 937 грн. 42 коп.- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та відсотків за користування і позику - відмовлено.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни перебуває виконавче провадження №78792539 про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь ОСОБА_2 .??, присуджених за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/17659/24 грошових коштів.

Свої заперечення боржник мотивує тим, що приватний виконавець звернувся до суду із поданням про вирішення питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя, яким боржник володіє спільно з членами його сім`ї; частка боржника у спільному майні не визначена, а, отже, наявний спір про право, який повинен вирішуватися в позовному провадженні, а не в межах справи в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Крім того, зазначає, що в провадженні Верховного Суду знаходиться касаційна скарга ОСОБА_6 на постанову Рівненського апеляційного суду від 24 липня 2025 року в справі №569/17823/24, по якій Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року відкрито провадження, та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Боржник посилається на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 (справа № 2-591/11) де заначено, що «необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Тому заява про визначення частки майна боржника у спільному майні за наявності спору, подана до суду виконавцем, незалежно від її назви (позовна заява, подання) за своєю суттю є саме позовною заявою. Особа, яка є стверджуваним співвласником майна боржника у такому спорі, є стороною у спорі, якій має бути забезпечена можливість користуватися всіма правами, якими наділений відповідач відповідно до закону. Лише в цьому разі буде забезпечене право такої особи на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.»

На підставі викладеного, боржник просить залишити без розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. про виділення частки майна боржника у спільному сумісному майні подружжя.

В судовому засіданні представник боржника адвокат Бруснік І.А., доводи наведені в запереченнях підтримав та додав, що 18.01.2012 року сторонами, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про порядок використання спірного автомобіля, з якого слідує, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .. Вказаний договір надавався органу досудового слідства в рамках кримінального провадження №0000535 від 27.02.2024 року.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи виконавця та представників сторін, приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи доведено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н.О. перебуває виконавче провадження №78792539 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 10 435 доларів США 48 центів, що в еквіваленті становить 429 837,42грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, зі змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 18.01.2012 рокутранспортний засіб марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 . Згідно особливих відміток вказаного свідоцтва встановлено, що вказаний автомобіль набутий на підставі Довідки-рахунка від 16.01.2012 року. 17.01.2012 року зроблено запис про право керування ОСОБА_1 .

Як слідує із постанови Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року по справі №569/8305/23 (Провадження № 22-ц/4815/774/23), де учасниками справи були подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо оскарження заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний транспортний засіб марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , апелянт ОСОБА_3 наголошувала, що спірний автомобіль перебуває у спільній сумісній власності. Крім того, в постанові суд констатував, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1992 року та спірний автомобіль та є спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, вказані обставини є преюдиційними, та не потребують доказування.

Крім того, відповідно до постанови Рівненського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у справі №569/17823/24, яким було визнано недійсними договір комісії №7162/24/000014 від 03.01.2024 укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 та договір купівлі-продажу транспортного засобу №7162/24/000016 від 04.01.2024, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , та відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 у спільну сумісну власність ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суд критично оцінює доводи представника боржника адвоката Брусніка І.А. щодо наявності спору про право у даній справі, оскільки договір про встановлення порядку користування спірним автомобілем, на який покликається сторона боржника, суду не наданий, а наявні в матеріалах справи докази підтверджують зворотне.

Крім того, представник боржника у своїх запереченнях покликається на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 (справа № 2-591/11), які судом не враховуються, оскільки не є останніми.

При цьому суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у пункті 54 Постанови від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, у якій суд зазначив: «що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.»

Остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у Постанові від 10.09.2025 року у справі справа № 367/252/24 (провадження № 14-21цс25), в якій суд виснував:«Велика Палата Верховного Суду додатково звертає увагу на те, що наявність спору про право під час вирішення подання виконавця має оцінюватися судами не формально, а з урахуванням усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення цього процесуального питання. (п.69)

Саме лише посилання іншого співвласника на невизнання ним належності боржнику прав на частку в праві спільної власності на майно не є безумовним підтвердженням наявності спору про право, адже такий спір має бути реальним, а не гіпотетичним. (п.70)

Під час дослідження судом матеріалів про визначення частки боржника в спільному майні за поданням виконавця врахуванню підлягають обставини об`єктивної дійсності, які переконливо підтверджують наявність або відсутність спору про право власності на майно, яким володіє боржник спільно з іншими особами, а також поведінка боржника та співвласників такого майна за критерієм її добросовісності. (п.71)

До прикладу, якщо суд під час розгляду подання виконавця встановить, що боржник володіє майном спільно з іншим із подружжя, продовжує перебувати в шлюбі або після його розірвання не має жодних неврегульованих спорів щодо спільного майна, і обставини придбання такого майна під час перебування у шлюбі є очевидними і неспростовними, то суд, пославшись на презумпцію спільності майна подружжя, вправі вирішити подання виконавця по суті і визначити частку боржника в спільному майні. (п.72)

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, сформульованих у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11, про те, що в разі виявлення спору про право під час розгляду подання виконавця суд залишає таке подання без розгляду. (п.116)

На підставі наведеного, судом зроблено висновки щодо застосування норми права:

«Формою звернення виконавця до суду з вимогою про визначення частки боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами, є подання (стаття 443 ЦПК України). Водночас оскільки передбачена наведеною статтею процедура не спроможна врегулювати існуючий спір про право на майно та не забезпечує дотримання засад змагальності судового процесу, то в разі наявності спору про право на відповідне майно виконавець може звернутися до суду з вимогою про визначення частки боржника в ньому в порядку позовного провадження (шляхом пред`явлення відповідного позову). (п.158)

Наявність спору про право під час вирішення подання виконавця має оцінюватися судами не формально, а з дослідженням усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення цього процесуального питання. Саме лише посилання іншого співвласника на невизнання ним наявності у боржника частки в праві спільної власності на майно не є безумовним підтвердженням існування спору про право, адже такий спір має бути реальним, а не гіпотетичним. Суд повинен ураховувати, зокрема, поведінку боржника та співвласників такого майна за критерієм її добросовісності. (п.159)»

На п ідставі наведеного, суд приходить до висновку, що сторона боржника формально посилається на наявність спору, при цьому належних, допустимих та достатніх доказів цього,суду не надано.

Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29.01.2021року по справі № 161/14048/19 у якій суд виснував, що «якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумцію належності його до спільної власності подружжя.»

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 цього Кодексу встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі наведеного та враховуючи поведінку боржника за критерієм добросовісності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Керуючись ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити за боржником, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , 1/2 частку транспортного засобу марки BMW, модель Х5, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , днз НОМЕР_3 , яким він володіє спільно з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2025.

Суддя Н. Г. Кучина