Справа №: 398/6453/24
провадження №: 2/398/823/25
"03" грудня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Подоляк Я.М.,
за участю секретаря судового засідання Коваленко О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит,
АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит.
Відповідно до п. 2.1 Договору про іпотечний кредит, банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) у розмірі 702 895,22 гривень строком користування до 01.12.2044. Згідно Додаткового договору № 4 від 03.07.2020 сторони погодили викласти п. 2.2 Договору про іпотечний кредит в такій редакції: «Банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи з відсоткової ставки за користування кредитними коштами: на період з 21 грудня 2018 року до 21 липня 2019 року - в розмірі 14,00% річних; на період з 22 липня 2019 року до 30 червня 2020 року в розмірі 5,00% річних; на період з 01 липня 2020 року до 02 серпня 2020 року в розмірі 14,00% річних; на період з 03 серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року в розмірі 4,75 % річних; починаючи з 01 січня 2021 року в розмірі 14,00 % річних. Відповідно до п. 1 Додаткового договору про внесення змін та доповнень № 5 від 18.03.2021 до Договору про іпотечний кредит проводилася реструктуризація кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором з дати підписання даного Додаткового договору по 24 вересня 2023 року включно. Сторони домовились, що незважаючи на інші положення кредитного договору, на строк дії цього Додаткового договору встановлюється процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,01 процента річних. (п.4). Відповідно до п. 5.2 Додаткового договору про внесення змін та доповнень № 5 від 18.03.2021 до Договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язувався щомісячно в рахунок погашення заборгованості сплачувати Банку 3 000,00 грн.
Кредитодавець свої зобов`язання за Договором про іпотечний кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується розпорядженням про перерахунок коштів від 21.12.2018 та Меморіальним ордером № 1 від 21.12.2018.
Натомість позичальником було порушено норми чинного законодавства України та умови Договору про іпотечний кредит, і як наслідок, станом на 28.10.2024 року за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 627 675,86 грн, з яких: 577 435,63 грн заборгованість по основному боргу (в т.ч прострочена); 50 240,23 грн - заборгованості по процентам (в т.ч. простроченим).
24 липня 2024 року позивачем було направлено повідомлення вимогу до відповідача з вимогою виконання ним боргових зобов`язань за цим Договором, однак, станом на сьогодні погашення простроченої заборгованості не здійснено.
Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про іпотечний кредит та
Ухвалою від 04.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.
Ухвалою від 14.01.2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. В позовній заяві позивач просив розгляд справи здійснювати без участі його представника.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку. Однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, виклик відповідача в судове засідання було також здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.2.2. Договору про іпотечний кредит Банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи з фіксованої процентної ставки в розмірі 14,00%. Розмір плати за користування кредитними коштами Банк розраховує згідно п.5.5. цього Договору.
У п.5.5. Договору зазначено формули, за якими розраховуються проценти за користування кредитними коштами.
Відповідно до п.3.1. Договору про іпотечний кредит забезпечення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами є майнові права на квартиру, будівництво якої не завершено, та сама квартира, що буде збудована (предмет іпотеки), щодо яких встановлюється іпотека відповідно до іпотечного договору. Іпотечний договір має буди укладений між Банком та Позичальником і посвідчений нотаріусом в приміщенні Банку одночасно з укладанням цього Договору.
Згідно з п.5.1 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти не пізніше дати, зазначеної в п.2.1 договору, шляхом поступового погашення своєї заборгованості за договором на рахунки в банку відповідно до графіку повернення кредиту, узгодженого сторонами в додатковому договорі, який є невід`ємною частиною договору. Днем повернення всієї суми кредиту є день внесення позичальником останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за договором.
Згідно з п.5.2 договору, позичальник зобов`язаний щомісячно, не пізніше 15 числа відповідного місяця платежу, сплачувати на рахунок в банку проценти за фактичну суму та строк користування кредитними коштами, нараховані станом на перше число місяця платежу.
23.07.2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про повернення заборгованості за Договором про іпотечний кредит, загальна заборгованість станом на 22.07.2024 року перед Банком становить 615 274,46 грн, з яких: 577 435,63 грн основного боргу, 5 080,17 грн строкової заборгованості за процентами, 32 762,11 грн простроченої заборгованості за процентами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частино 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідачем факт отримання коштів не спростовано, доказів погашення кредитної заборгованості та/або власного розрахунку заборгованості за кредитним договором не надано.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами, вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.
Відповідно до статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частинами першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 9 415,14 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 9 415 (дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 14 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Я.М.Подоляк