Справа № 723/2957/25
Провадження № 2/723/4052/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької областіу складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Полішенко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сторожинець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вона є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту спадкодавець за життя не складав, а тому спадкоємцями за законом першої черги на це майно є позивачка та діти спадкодавця відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно з постановою нотаріуса діти спадкодавця відмовились від отримання частки у спадщини після смерті батька.

Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка, однак постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Сирбу Л.Б. від 15.05.2025 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок не було подано, а тому позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

До закінчення підготовчого провадження до суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про заміну первісних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним відповідачем Сторожинецькою міською радою Чернівецького району Чернівецької області.

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 рок клопотання про заміну первісних відповідачів належним відповідачем задоволено первісних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 замінено належним відповідачем Сторожинецькою міською радою Чернівецького району Чернівецької області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області області Дячук А.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 14.03.1964 сільською радою с. Ропча Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис № 13. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.07.2013 Виконавчим комітетом Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Ропча Сторожинецького району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 15.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36121527 від 17.12.2013, за № 55494417 зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 51/02-14, виданої 15.05.2025 приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Сирбу Л.Б., ОСОБА_1 відмовлено прийняти заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на ім`я померлого.

Відповідно до довідки № 447 від 24.06.2025, виданої старостою села Ропча Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, дійсно в житловому будинку в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 зареєстровані наступні: ОСОБА_7 , 1940 р.н. голова двору, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 донька, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 невістка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 внучка. Житловий будинок відносився до робочих.

Відповідно до довідки № 448 від 24.06.2025, виданої старостою села Ропча Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, дійсно ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_7 , 1940 р.н., до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 15 від 03.07.2013, в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 449 від 24.06.2025, виданої старостою села Ропча Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, дійсно земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд виділялась ОСОБА_7 .

Згідно з копією заяви до Сторожинецької державної нотаріальної контори від 17.12.2013, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 .

Згідно з копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36121473 від 17.12.2013 після смерті ОСОБА_7 інформація відсутня.

Згідно з копією заяви до Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.12.2013, ОСОБА_3 , 1971 р.н., звернулася до державного нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

Відповідно до копії довідки № 10/02-14 від 14.01.2025, виданої приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Сирбу Л.Б., заведена спадкова справа № 449/2013 до майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємець якого за законом є дружина померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інші спадкоємці - діти померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від отримання спадщини.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 417572804 від 12.03.2025, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження стосовно ОСОБА_7 відсутні.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як суспільна група, робітничий двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP «Про введення в дію Закону Української PCP «Про власність», якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року зі змінами, на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку заселення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

На час виникнення спірних правовідносин порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 524/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25 травня 1990 року.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_7 . Спадщину позивачка прийняла відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В свою чергу діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька. Однак позивачка отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на ім`я померлого, а тому не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що остання вчинила усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи «робітничий двір», головою якого був ОСОБА_7 , а отже був власником цього будинку, оскільки право власності на житловий будинок було набуто до 15 квітня 1991 року і не залежало від державної реєстрації цього права.

Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом, стала позивачка ОСОБА_1 , яка має право на спадкування усього майна, яке належало її чоловіку на момент смерті, але не було оформлено у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачка має право успадкувати після смерті ОСОБА_7 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав до суспільної групи «робітничий двір» та рахувався за ОСОБА_7 на момент його смерті.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно в порядку спадкуванняпідлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник не з вини відповідача або внаслідок його протиправних дій, а виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в такому випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: житлового будинку літ. «А-І», прибудови літ. «а», тамбуру літ. «а1», тераси літ. «а2», сарая літ. «Б», сарая літ. «В», сарая літ. «Г», сарая літ. «Д», навісу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: Сторожинецька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, місцезнаходження: 59000, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Сторожинець, вул. Чернівецька, буд. 6-а, .

Суддя Іван ПОСОХОВ