Номер провадження: 22-ц/813/4514/25
Справа № 522/9625/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року, постановленого під головуванням судді Федчишеної Т.Ю., повний текст рішення складений 28 січня 2025 року, у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, в якому просила:

- визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 ;

- встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з 118/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 190,8 кв.м., житловою площею 125,2 кв.м.

Після смерті ОСОБА_2 до суду звернулась ОСОБА_1 з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2022 року у справі № 522/3441/22 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Позивач зазначав, що оскільки після смерті ОСОБА_2 минуло більше одного року, ОСОБА_1 не підтверджено право на спадкування після її смерті, а інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, заповіти та спадкові договори останньою не укладались, спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , підлягає визнанню судом відумерлою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року у задоволенні позову Одеської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Одеська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про недоведеність позовних вимог, а також прийняв рішення з неправильним застосуванням норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є квартирою спільного заселення, який належить на праві спільної часткової власності 7 особам та на момент смерті ОСОБА_2 лише співвласники даної квартири були зареєстровані з нею за однією адресою, але даний факт не можна ототожнювати з фактичним прийняттям спадщини після смерті спадкодавця спадкоємцями за законом.

Апелянт вважає, що висновки про те, що сусіди в квартирі спільного заселення могли фактично прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України є необґрунтованими, оскільки право на прийняття спадщини у відповідності до цієї норми мають виключно спадкоємці померлої особи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 не з`явилася, була сповіщена належним чином (а.с. 242-243).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОМР Срібної А.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає в повній мірі, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОМР, суд першої інстанції виходив з того, що доказів про відсутність спадкоємців, які постійно проживали разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, зокрема зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується в повному обсязі, за наступних підстав.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно зі ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 17).

ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, укладеного 31.01.2018 року належало 118/2000 часток квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2021 року належало 118/2000 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Квартира АДРЕСА_1 в цілому складається з семи житлових кімнат, житловою площею 125,2 кв.м., загальною площею 190,8 кв.м.

ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців до нотаріуса про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилась, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (а.с. 112-114).

Звертаючись до суду з позовом про визнання відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , ОМР в якості відповідача зазначила ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона зверталась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 .

Заява ОСОБА_1 залишена Суворовським районним судом м. Одеси від 03.10.2022 року без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звертаючись з позовом до суду, повинен довести, що діями відповідача порушуються його права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 зареєстрована не була, до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталась, а також не зверталась до суду з позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог, однак з підстав того, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем по справі.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні у мотивувальній частині.

Таким чином, з врахуванням вище наведених обставин справи, апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині мотивування та в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 грудня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда