Справа № 675/687/25
Провадження № 2/675/485/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Пашкевича Р. В.,

за участі: секретаря судового засідання - Гедзенюк В. В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Кучерука Т. М.,

представника відповідача адвоката Дацишиної М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Ізяслав в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на 11/12 частки земельної ділянки площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:017:0004, яка знаходиться на території Тишевицької сільської ради Шепетівського (колишнього Ізяславського) району Хмельницької області.

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один.

Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу за №147/2018 від 05.05.2018 року за заявою ОСОБА_2 .

Позивачка являється спадкоємцем другої черги майна брата за законом, однак реалізувати своє право на спадщину не може у зв`язку з тим, що при звернені до Ізяславської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у прийнятті поданих документів для долучення до спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У встановлений законодавством шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки являється особою з інвалідністю ІІ групи довічно, а тому проходить періодично амбулаторне та стаціонарне лікування, має незадовільний стан здоров`я. Після перенесеного оперативного втручання проходила тривалу реабілітацію.

В зв`язку із чим просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 06 травня 2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

01 серпня 2025 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1985 року проживали разом без реєстрації шлюбу в м. Київ. За час їх спільного проживання у них народилась вона ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_5 . Після отримання житла усі проживали за адресою АДРЕСА_2 , де батьки працювали, і померли.

В 2018 році ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса державної нотаріальної контори, яким було заведено спадкову справу та видано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 05.05.2018 року.

Для підтвердження родинних відносин відповідачці необхідно було подати рішення суду про встановлення батьківства, однак після повномасштабного вторгнення рф на територію України збір документів для оформлення даної заяви призупинився. ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 достовірно знає, що вона є донькою спадкодавця та її племінницею.

При цьому, звертає увагу суду, що позивачка відноситься до кола спадкоємців другої черги і могла б отримати право на спадкування у разі відсутності спадкоємців першої черги та неприйняття ними спадщини або в разі відмови від її прийняття та при умові дотримання вимог ст. 1269, ст. 1270 ЦК України.

Час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк для подання заяви про спадкування діяв до 10.07.2018 року.

У вказаний період у позивачки не було поважних причин не вчинення дій для прийняття спадщини, та впродовж періоду до подання звернення до нотаріуса не проявляла такого бажання, хоча достовірно знала про смерть свого брата. ОСОБА_1 лише в 2024 році звернулась до Ізяславської державної нотаріальної контори із зверненням про спадкування, достовірно знаючи, що відповідачка уже звернулася із заявою про спадкування після смерті свого батька. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Тому виходячи з вищевикладеного, вважає що підстав для задоволення позову, немає.

Ухвалою суду від 09.10.2025 року позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в частині пред`явлених вимог до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, залишено без розгляду.

В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду заяв по суті справи, ухвалою суду від 09.10.2025 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить задовольнити їх. Також вказала, що пропустила строк подачі зави нотаріусу, оскільки вважала, що даний строк становить один рік.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем поважності пропущеного строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

Суд, заслухавши сторони, з`ясувавши їх позицію, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії НОМЕР_1 виданого 29 вересня 1965 року, актовий запис №44, та запису акта про народження №63, батьками яких зазначено в графі батько ОСОБА_9 , в графі мати ОСОБА_10 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.05.1984 року, ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », який було розірвано 23.11.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3 виданого 23.11.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського стану Ізяславського райуправління юстиції.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Виконавчим комітетом Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 12.01.2018 року, актовий запис №1.

Із довідок виданих Тишевицькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області №50 від 23.01.2018 року та виконавчим комітетом Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області №167 від 16.04.2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один.

Згідно копій свідоцтв про народження: серії НОМЕР_5 виданого 11 серпня 1987 року, актовий запис №2197, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та серії НОМЕР_6 виданого 04 травня 1989 року, актовий запис №641, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками яких зазначено в графі батько ОСОБА_14 , в графі мати ОСОБА_4 .

Із повідомлення Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, вбачається, що тіло ОСОБА_3 було видано 11.01.2018 року ОСОБА_2 , як доньці померлого.

Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих. № 1212/02-14 від 13.09.2024 в даній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №147/2018 року від 05.05.2018 року за заявою ОСОБА_2 .

Крім неї із заявою про відмову від прийняття спадщини звертався ОСОБА_5 .

Разом з тим, державним нотаріусом було відмовлено у прийнятті поданих ОСОБА_1 документів для заведення спадкової справи, так як строк для прийняття спадщини пропущений і можливості завести спадкову справу без продовження строку неможливо, що також підтверджується копією спадкової справи за №147/2018 р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №81888290 від 16.07.2025 року наявних в матеріалах справи.

Таким чином, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом другої черги після померлого ОСОБА_3 відповідно до ст. 1262 ЦК України, але пропустила шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті.

Згідно довідки МСЕ № 094851, ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 та перебуває на диспансерному обліку в ПП «Сіліцея» відділення № 1 м. Ізяслав, згідно довідки №25 виданої ПП «Сіліцея» від 12.03.2021 року.

Відповідно до епікризу Хмельницької обласної лікарні відділення «Хірургічне», ОСОБА_1 проведено планове оперативне лікування 10.02.2020 року в хірургічному відділенні ХОЛ.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

При виборі і застосуванні вказаних норм права стосовно встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує висновки щодо їх застосування, викладені в постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 645/7452/19, де зауважується, що відсутність офіційних даних, а відтак достовірних відомостей про смерть саме конкретної особи є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, у п. 50-51 постанови Великої Палати Верховного суду від 26.06.2024 р. у справі № 686/5757/23 та багатьох інших.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно положень ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до положень ст.ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 , ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини, позивач посилається на те, що вона за станом свого здоров`я не мала змоги подати відповідну заяву нотаріусу, проте в судовому засіданні зазначала, що вважала строк необхідний для подачі даної заяви становить один рік.

Разом з тим, наявна у справі медична документація щодо ОСОБА_1 , не доводить, що вона потребувала сторонньої допомоги, постійного догляду через наявні у неї захворювання. Водночас наведені причини з огляду на їх тривалість пропущеного строку (понад 6 років з моменту смерті брата) не можна визнати поважними, оскільки вони не є непереборними і не позбавляли позивачку можливості звернутися з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Крім того, необізнаність позивача із встановленим законом строком для прийняття спадщини, жодним чином не спростовує її обов`язок подати відповідну заяву для прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті брата.

Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги те, що після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа за заявою доньки спадкодавця ОСОБА_2 , яка входить до першої черги права на спадкування за законом, а позивачкою ОСОБА_1 не доведено наявності обставин якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, суд вважає за необхідне у задоволені позову останньої слід відмовити у повному обсязі.

Приписами ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 1262, 1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_8 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складено 05 грудня 2025 року.

Суддя: Р. В. Пашкевич