Справа № 351/704/25
Провадження № 22-ц/4808/1617/25
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. .
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Калиновського М.М.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 березня 1994 року між сторонам було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не має. Подальше спільне сімейне життя з відповідачем стало не можливим через різні погляди на життя, непорозуміння та сварки. Шлюб носить формальний характер.

Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просила шлюб між сторонами, який зареєстрований 05 березня 1994 року виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №5 розірвати.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між сторонами, який зареєстрований 05 березня 1994 року виконавчим комітетом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №5 розірвано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року та ухвалити у справі нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що йому не було відомо про те, що його дружина подала позов про розірвання шлюбу. Він не отримував ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, у зв`язку з чим був позбавлений права на подачу відзиву.

Судом не враховано, що у судове засідання, призначене на 19.09.2025 року він не з`явився, у зв`язку з проходженням лікування у період з 09.09.2025 року по 18.09.2025 року, про що письмово повідомляв суд, надавши підтверджуючі довідки.

Вважає, що суд не врахував той факт, що шлюб тривав 30 років, сторони будували сімейні відносини між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, разом виростили трьох дітей, яких виховували на прикладі довіри, підтримки та відповідальності. Конфлікт з дружиною, через який вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу, є тимчасовим, її бажання розлучитися має нестійкий характер і продиктоване трагічною життєвою ситуацією, через яку дружина попала під вплив релігійної секти.

Скаржник посилається нна те, що не маючи змоги через хворобу бути присутнім при розгляді справи, подав суду клопотання про надання додаткового терміну для примирення, однак в порушення ст.111 СК України, суд відмовив у задоволенні такого клопотання.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено позивачці право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 отримала 25 жовтня 2025 року. Що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 липня 2025 року справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просить суд залишити без змін рішення суду.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, щ підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без ускаржника, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що добровільність шлюбу одна із основних засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлю припиняється внаслідок його розірвання. Суд враховуючи причини які спонукали позивачку подати до суду заяву про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не буде порушено особисті та майнові права сторін. З огляду на відсутність з боку позивачки волевиявлення щодо встановлення строку на примирення з відповідачкою, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про надання строку для примиренн6я не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 березня 1994 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Позивач, звертаючись до суду зазначила, що подальше спільне сімейне життя з відповідачем стало не можливим через різні погляди на життя, непорозуміння та сварки. Шлюб носить формальний характер. Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає, а подальше життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом першої інстанції, стосунки та шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені, спільне господарство сторони не ведуть, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, суперечить правам та інтересам позивачки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст.ст. 24, 56 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник не отримував ухвали суду про прийняття до розгляду позовної заяви і він був позбавлений можливості подати відзив не позовну заяву не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Ухвалою Снятинського районного суду від 22 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження, розгляд справи призначено на 16 червня 2025 року о 10 год 30 хв.

Роз`яснено відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до Снятинського районного суду Івано-Франківської області заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з наведенням обґрунтування своїх заперечень. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали Снятинського районного суду від 22 травня 2025 року, копію позовної заяви з додатками одночасно відповідачем отримано 24.06.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав копію позовної заяви з додатками 24.06.2025 року.

Про те, з 24.06.20025 року скаржник не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Про обізнаність відповідача про те, що позивачка подала до суду заяву про розірвання шлюбу також свідчать його заяви від 11.07.2025 року про перенесення розгляду справи у зв`язку з бажанням відповідача примиритися з позивачкою, заява про відкладення розгляду справи від 09. 09.2025 року від 18.09.2025 року та заява від 19.09.2025 року про надання строку для примирення.

Доводи скаржника про відсутність з поважних причин на судовому засіданні 19 вересня 2025 року не заслуговують на увагу, оскільки скаржник перебував на лікуванні з 09 вересня 2025 року по 18 вересня 2025 року. Доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання 19 вересня 2025 року відповідач не подав.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною 7 статті 240 ЦПК України.

Шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Як вбачається із матеріалів справи19 вересня 2025 року до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про надання строку на примирення. Клопотання мотивовано тим, що має намір примиритись із позивачкою для збереження сім`ї.

Разом з тим, з моменту подачі позову позивачка не подала жодної заяви щодо можливого примирення сторін у справі, а у заяві від 19.09.2025 року заперечувала щодо надання строку на примирення, що свідчить про її небажання продовжувати спільне життя із відповідачем та неможливість налагодження подружніх стосунків.

З урахуванням викладено, доводи апеляційної скарги про порушення судом ст.111 СК України безпідставні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом принципу рівності та змагальності сторін, оскільки справу судом розглянуто без участі позивачки. Чинним законодавством визначено право сторони брати участь у судових засіданнях і даним правом сторона може скористатися або не скористатися на власний розсуд. Позивачка подала до суду першої інстанції заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про те, що позовні вимоги підтримує.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді

В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева