Номер провадження: 22-ц/813/2100/25
Справа № 493/441/24
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
20.11.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів:Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,
на заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 18 липня 2024 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів
Короткий зміст позовних вимог
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить рішення Балтського районного Одеської області скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на непарильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що наявна в матеріалах справи розписка не дозволяє встановити правову підстав передання спірних коштів і наявність договірних відносин, а саме тому сторона позивача застосувала в даному випадку ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, що узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 26 квітня 2023 року по справі № 439/1683/18.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ОСОБА_3 його право на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження від 20.08.2024 рокуотримала 15.10.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Танівердієв Асим Довлат-огли копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримав 24.08.2024 року в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги отримав 12.10.2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштово відправлення.
Відповідач своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористався, відзив на адресу суду не надходив.
ОСОБА_1 судову повістку отримала засобами поштового зв`язку, що вбачається із відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Танівердієв Асим Довлат-огли, 07 червня 2025 року отримав судову повістку в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_3 про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, провадження № 12-182гс18).
Положення частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.
Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України.
У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212 ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна.
У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
В тексті розписки від 25.12.2020 року не міститься посилань на правову підставу передання спірних коштів, порядок і строк їх повернення.
Доказів того, що між сторонами існують якісь правовідносини, що вказують на дружні, родинні стосунки та можливість дарування спірних коштів, у матеріалах справи немає. Як і відсутні докази існування між сторонами договірних відносин.
Балтський районний суд Одеської області ухвалою від 18.03.2024 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Встановив відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. У разі не надання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 копія ухвали про відкриття провадження отримана 12.04.2024 року, що підтверджується розпискою (а.с. 29).
Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких доказів не надав.
Про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 18.07.2024 року відповідач був повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки 26.06.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток на підставі поданої ОСОБА_3 заявки про отримання судової повістки в електронній формі.
Слід також зауважити, що копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 20.08.2024 року ОСОБА_3 отримана 12.10.2024 року.
Відповідач своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористався, відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем, який був повідомлений про розгляд справи як судом першої інстанції, так і апеляційної інстанції, у встановлений ЦПК України спосіб не спростовані обставини зазначені позивачем.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що спірні правовідносини не є договірними, відповідач набув грошові кошти без достатніх правових підстав та не повернув їх позивачу, що є підставою для стягнення цих коштів згідно зі статтею 1212 ЦК України.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15.03.2024 року, а за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1816,80 грн, що підвтерджується квитанцією від 14.08.2024 року.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, то з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481 грн.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 18 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти у розмірі 35000 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко