Справа № 216/1293/25
провадження №2/216/1526/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Гайтко Л.А.

за участю

секретаря судового засідання: Маленької Т.О.

Без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 86348 грн. 96 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 86348 грн. 96 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.01.2023 року о 07:40 год. у м. Кривий Ріг в Тернівському районі по вулиці Олексія Солом`яного сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , та «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2023 року по справі про адміністративне правопорушення №216/239/23 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.04.2023 року Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2023 року залишено без змін.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 10.01.2023 року та із Заявою про виплату страхового відшкодування від 10.01.2023 року.

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламентну виплату у розмірі 82445 грн. 68 коп.

Загальний розмір витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 86348 грн. 96 коп.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином паовідомле6ний про дату та час розгляду справи, у позовній заяві позивач заявив клопотання у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач та його повноважний представник в судове засідання не з`явились. 20.10.2025 р. через систему Електронний суд від представника відповідача надійшли Додаткові пояснення у справі, в яких він просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, прийшов до наступних висновків.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2023 року по справі про адміністративне правопорушення №216/239/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

З постанови суду вбачається, що 09.01.2023 року о 07:40 год. водій ОСОБА_1 по вулиці Олексія Солом`яного в м. Кривий Ріг в Тернівському районі, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та при виникненні перешкоди у вигляді транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б, 12.3, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.04.2023 року Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2023 року залишено без змін.

Згідно з вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як було зазначено повноважним представником відповідача у Додаткових поясненнях від 20.10.2025 р. та встановлено судом під час розгляду справи, Відповідач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.12.2021 р. має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (копія посвідчення знаходиться в матеріалах справи).

Відтак, судом встановлено, що під час дорожньо- транспортної події, яка сталася 09.01.2023 року о 07 год. 40 хв. по вул. Олексія Солом`яного в Тернівському районі м. Кривий Ріг ОСОБА_1 був учасником бойових дій та мав відповідне посвідчення.

Потерпілий у вказаній ДТП, власник автомобіля Daewoo Lanos державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 10.01.2023 року та із Заявою про виплату страхового відшкодування від 10.01.2023 року.

Згідно зі звітом про оцінку майна № 013/МЗ-23 від 20.02.2023 р. «За визначенням оціночної вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження», складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , оціночна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 103036 грн. 80 коп.

Відповідно до платіжної інструкції № 921002 від 19.04.2023 р. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 824454,68 гривень.

Загальний розмір витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди склав 86348 грн. 96 коп.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть

передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Крім того, за приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій під час керування транспортним засобом зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 01 березня 2018 року в справі № 201/14573/16-ц.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Водночас, відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час ДТП, тобто виникнення спірних правовідносин): учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача суми завданої шкоди в порядку регресу, адже згідно норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час ДТП, тобто виникнення спірних правовідносин) відповідач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.12.2021 р. мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а отже особою, на яку поширювалась дія п. 13.1 ст. 13 та підпункту г) п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що є підставою для виплати відшкодування потерпілій особі МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих без можливості застосування регресу.

З огляду на вищевикладене, у позовних вимогах слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за подання позовної заяви, суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259 ч.6, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми завданої шкоди в порядку регресу - відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя Гайтко Л.А.