П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа №484/2254/25

провадження №22-ц/812/1988/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є. М.,

за участі представника відповідача Ряснянської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Маржиної Т. В. у приміщенні суду у м. Первомайську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0491, :01:000:0655, :05:000:0386, :01:000:1393 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

26 лютого 2009 року між нею та ПСП ім. Т.Г. Шевченка було укладено договір оренди землі №50. 22 червня 2017 року проведено державну реєстрацію іншого речового права.

31 серпня 2018 року між нею, ПСП ім. Т.Г. Шевченка і новим орендарем ТОВ «Південь Агро Інвест» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі про зміну орендаря та орендної плати.

Відповідно до п.4.1 умов договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає: ділянка 1 19 089,64 грн, ділянка 2 2839,50 грн, ділянка 3 410,53 грн, ділянка 4 34,21 грн, що разом становить 22 373,88 грн.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця. Згідно з пунктом 4.7 додаткової угоди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Сплата орендної плати здійснювалась у безготівковій формі шляхом зарахування на картковий рахунок її доньки на підставі довіреності у АТ «Ощадбанк» із грубим порушенням строків сплати орендної плати.

Орендна плата за 2022 рік була зарахована 25 липня 2023 року, тож прострочення суми боргу становило 181 день. Пеня за 2022 рік 4048,97 грн.

Орендна плата за 2023 рік була зарахована 15 грудня 2023 року, прострочення суми боргу становило 105 днів. Пеня за 2023 рік 2348,85 грн.

Також при виплаті/нарахуванні орендної плати ТОВ «Південь Агро Інвест» не враховувало індексацію. Сума невиплаченої індексації за 2022 рік складає 5952,19 грн, а за 2023 рік 1137,44 грн.

Протягом 2022-2023 років вона неодноразово зверталась до ТОВ «Південь Агро Інвест» відносно виплати орендної плати, але жодного результату не було.

Посилаючись на те, що ТОВ «Південь Агро Інвест» свої зобов`язання за договором оренди протягом двох років належним чином не виконувало, порушення умов договору носить систематичний характер, ОСОБА_1 просила: розірвати договір оренди землі №50 від 26 лютого 2009 року, укладений між нею та ТОВ «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т. Г. Шевченка) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0491, :01:000:0655, :05:000:0386, :01:000:1393; стягнути з ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь позивачки пеню у сумі 6397,82 грн, індексацію у сумі 7089,63 грн, а також судові витрати.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір №50 від 26 лютого 2009 року оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0491, :01:000:0655, :05:000:0386, :01:000:1393, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченка), зареєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за номерами 21150878, 21149815, 21150113, 21150356 від 22 червня 2017 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 неустойку у вигляді пені за прострочення сплати орендних платежів в сумі 6397,82 грн та індексацію в сумі 7089,63 грн, що загалом становить 13 487,45 грн, а також 2422,40 грн судового збору.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належними доказами довела заявлені позовні вимоги.

Щодо застосування строку позовної давності, то суд вказав, що він не сплив.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Південь Агро Інвест» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказував, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, оскільки не доведено систематичності несплати орендної плати. Орендна плата позивачці виплачувалася навіть у більшому розмірі, ніж передбачено договором, що цілком компенсує ту затримку, яка сталася з виплатою за 2022-2023 роки.

ТОВ «Південь Агро Інвест» також зазначало, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано позовну давність до вимог позивача про стягнення пені.

Доводи інших учасників справи

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0491 площею 5,58 га, :01:000:0655 площею 0,83 га, :05:000:0386 площею 0,12 га, :01:000:1393 площею 0,01 га, які знаходяться в межах території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

26 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ПСП ім. Т.Г. Шевченка було укладено договір №50 оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:0491, :01:000:0655, :05:000:0386, :01:000:1393 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області строком до 30 листопада 2026 року.

Право оренди зазначених земельних ділянок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 червня 2017 року на підставі зазначеного договору, що підтверджується витягами з вказаного реєстру від 29 червня 2017 року, номер записів про інше речове право №21149815, 21150113, 21150878 та 21150356.

31 серпня 2018 року між ОСОБА_1 , ПСП ім. Т.Г. Шевченка і новим орендарем ТОВ «Південь Агро Інвест» було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до умов якої сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, згідно з якою ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «Південь Агро Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами :07:000:0491, :01:000:0655, :05:000:0386, :01:000:1393 строком до 31 грудня 2026 року.

Відповідно до п.4.1 умов договору від 31 серпня 2018 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає: ділянка 1 19 089,64 грн за рік оренди, ділянка 2 2839,50 грн за рік оренди, ділянка 3 410,53 грн за рік оренди, ділянка 4 34,21 грн за рік оренди.

Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (п.4.2 договору).

Згідно з п.4.4. договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). В разі виплати орендної плати авансом за наступні роки, до орендної плати застосовується коефіцієнт індексації, який діє в рік фактичної виплати, в подальшому розмір орендної плати за роки, за які була здійснена виплата орендної плати, в майбутньому не індексується.

У пункті 4.5 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця та/або виплачує через касу орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ «Укрпошта» шляхом надсилання на адресу орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. Орендна плата може бути перерахована орендодавцю як орендарем, так і за його дорученням, третьою особою, що буде належним виконанням умов даного договору.

Згідно з пунктом 4.7 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 12.3 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Сплата орендної плати здійснювалась у безготівковій формі шляхом зарахування на картковий рахунок у АТ «Ощадбанк», який належить доньці позивачки ОСОБА_2 .

Орендна плата була сплачена на картковий рахунок ОСОБА_2 04 червня 2021 року у сумі 2000 грн та 28 серпня 2021 року у сумі 22 024,97 грн; 25 липня 2023 року у сумі 22 058,71 грн, 15 грудня 2023 року у сумі 22 058,70 грн.

З інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру випливає, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 рік становить 1,0, за 2023 рік 1,051.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Підпункт 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України визначає, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 вказала, що «під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору. Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку. Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору. Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19). Також потрібно враховувати, що у відносинах оренди землі основним їх регулятором, крім спеціального законодавства, є договір оренди землі. Враховуючи, що договір є регулятором відносин з використання земельної ділянки, на ці відносини поширюються правила статті 3 ЦК України, яка визначає, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тож і приписи чинного законодавства, і умови договору потрібно застосовувати крізь призму загальних засад статті 3 ЦК України. Відповідно істотність за абзацом другим частини другої статті 651 ЦК України має оцінюватися так само з точки зору справедливості, добросовісності та розумності, які сукупно утворюють цільний засадничий принцип регулювання приватноправових відносин. Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України у разі істотності порушення договору іншою стороною. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін».

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка довела належними доказами заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З досліджених доказів вбачається, що орендна плата за умовами укладеного у новій редакції договору оренди землі від 31 серпня 2018 року у 2021 та 2022 роках становила 18 010,97 грн (22 373,88 грн 19,5% податку та військового збору), у 2023 році 18 929,53 грн (23 514, 95 грн з урахуванням коефіцієнта індексації у розмірі 1,051 19,5% податку та військового збору).

У 2021 році відповідач сплатив позивачці орендну плату у сумі 24 024,97 грн, що є більшим від визначеного розміру орендної плати на 6014,00 грн.

Отже, таким чином відбулося авансування орендної плати за 2022 рік на вказану суму. У 2022 році відповідач мав доплатити позивачці до 01 вересня 2022 року 11 996,97 грн (18 010,97 грн - 6014,00 грн). У вказаний термін він орендну плату не доплатив. Оплата відбулася 25 липня 2023 року, прострочення становило 181 день. За це відповідач мав сплатити позивачці пеню у сумі 2172 грн (11 996,97 грн х 0,1% х 181 день). 25 липня 2023 року відповідач сплатив позивачці орендну плату у сумі 22 058,71 грн, отже повністю відшкодувавши їй недоплачену орендну плату у сумі 11 996,97 грн та пеню у сумі 2172 грн.

Авансування орендної плати за 2023 рік становило 7889,74 грн (22 058,71 грн 11 996,97 грн 2172 грн). У 2023 році відповідач мав доплатити позивачці до 01 вересня 2023 року 11 039,79 грн (18 929,53 грн 7889,74 грн). У вказаний термін він орендну плату не доплатив. Оплата відбулася 15 грудня 2023 року, прострочення становило 105 днів. За це відповідач мав сплатити позивачці пеню у сумі 1159,18 грн (11 039,79 грн х 0,1% х 105 днів). 15 грудня 2023 року відповідач сплатив позивачці орендну плату у сумі 22 058,70 грн, отже повністю відшкодувавши їй недоплачену орендну плату у сумі 11 039,79 грн та пеню у сумі 1159,18 грн.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати позивачці пені та індексації за вказаний вище період.

Також помилковим є висновок суду щодо наявності підстав для розірвання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Південь Агро Інвест», оскільки з наявних доказів випливає, що відповідачем не були істотно порушені умови договору щодо сплати орендної плати, тому що він щорічно здійснював авансування орендної плати та станом на 15 грудня 2023 року ним було сплачено позивачці орендної плати на 9859,73 грн більше, ніж передбачено договором.

Отже, вказане не може свідчити про те, що позивачка значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, скасував рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог позивачки, то наявні підстави для відшкодування позивачкою відповідачу судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3633,60 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 05 грудня 2025 року.