Справа № 758/30/20
Провадження № 2/758/1399/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності та зобов`язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представлені адвокатом Ракицькою І.М., звернулася до районного суду з позовом, в якому, просить: 1) визнати в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на недоотриману останньою пенсію з період з серпня 2014 р. по листопад 2016 р. та 2 328,13 грн.; 2) зобов`язати відповідача ГУ ПФУ в Київській області виплатити позивачу вказані суми.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , мати позивача. Позивач після її смерті отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 522 від 19.10.2019 року, видане Орловою О. А., приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області, спадкова справа 2/2019. Згідно до цього свідоцтва спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з суми недоотриманої пенсії 45514,47 грн., яка належала спадкодавцеві, що підтверджується листом Головного УПФУ у Київській області від 12.09.2019 року № 749/104. Однак, при отриманні грошей вказана сума була безпідставно зменшена до 43186,34 грн. Розмір недоплати складає 2328,13 грн. Крім того, відповідач відповіддю від 23.12.2019 року № 6367/104-00 на запит відповів, що сплата проводиться з застосуванням трирічного строку з моменту звернення до Пенсійного фонду. Зменшення суми нестриманої пенсії відповідач обґрунтував ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, зазначена норма стосується нестриманої пенсії самим пенсіонером, а не спадкоємцем цього пенсіонера. Оформлення спадкових прав витребує певного часу, а тому позивач не могла, та і не повинна була трапитися з отриманням відповідних документів на спадщину. Зазначає, що ОСОБА_2 не отримувала пенсію протягом 2014- 2019 років не з власної вини, а через бойові дії на території Луганської області, у зв`язку з чим органи Пенсійного фонду не здійснювали свої функції за місцем мешкання померлого. Крім того, жодним нормативним актом не передбачено можливість обмежувати право власності на грошові кошти на момент виплати.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.01.2020 р. вказаний позов залишений без руху, та надано строк для усунення недоліків.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 24.01.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2021 р. здійснено перехід зі спрощеного провадження вищевказаної цивільної справи до загального позовного провадження та підготовче провадження було закрито, справа призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2023 р. витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України Київської області інформацію, щодо розміру недоотриманої померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2019 року.

Представником ГУ Пенсійного фонду України в Київській області надана інформація на виконання ухвали суду від 22.03.2023 р., в якій зазначив, що територіальні органи Пенсійного фонду України в своїй роботі керуються постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами та від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Питання виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії врегульовано листом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2016 року № 9110/0/14-16/081 та листом Пенсійного фонду України від 23 червня 2016 року № 20872/02-02 щодо набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509» та № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Якщо померлий пенсіонер на час смерті не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України на підконтрольній території, виплату допомоги на поховання та недоотриманої пенсії померлого здійснює управління Пенсійного фонду України на території, контрольованій українською владою, до якого звернулися особи, які мають право на отримання таких виплат відповідно до законодавства. Виплата допомоги на поховання та недоотриманої пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється за наявності належним чином оформленої довідки. При цьому місце проживання/перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи заявника може бути за межами адміністративно-територіальної одиниці обслуговування даного органу Фонду. Зважаючи, що дані виплати носять разовий характер, для їх здійснення орган Пенсійного фонду не направляє матеріали для перевірки статусу внутрішньо переміщеної особи заявника до того органу соціального захисту населення, де заявник перебуває на відповідному обліку. Відповідно до частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за№ 1566/11846 (зі змінами) заява, зокрема, про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць включно членам його сім`ї, які проживають разом з пенсіонером на день його смерті. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другої цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. У випадках, коли сам пенсіонер, який проживав на тимчасово окупованій території, за життя не звертався щодо взяття на пенсійний облік до органів Пенсійного фонду України на контрольованій території, то для виплати недоотриманої пенсії цього пенсіонера, можуть звернутися спадкоємці, визначені нотаріусом. Органи Пенсійного фонду України відновлюють нарахування пенси на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Цивільним кодексом України визначено, що оформлення права на спадщину полягає у одержанні свідоцтва про право на спадщину. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Оскільки, нарахування та виплата пенсії на день смерті ОСОБА_2 не здійснювалась, нарахування пенсії ОСОБА_2 відновлено на підставі заяви ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем, згідно свідоцтва про право на спадщину. Службовою запискою №9152/05-16 від 05.05.2023 відділом опрацювання пенсійної документації №2 управління з питань виплати пенсій повідомлено, що недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 за період з 16.06.2016 по 31.01.2019 виплачено позивачу з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, станом на 05.05.2023, пенсія за період з 01.08.2014 по 15.06.2016 не нараховувалася, тобто недоотримана пенсія померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за вказаний період, відсутня.

Позивач та його представник, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилися, остання подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, подав пояснення, та просив розглянути справу у його відсутності.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.06.2019 р., виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 522 від 19.10.2019 року, видане Орловою О.А., приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області, спадкова справа 2/2019.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № 522 від 19.10.2019 року, спадщина складається з суми недоотриманої пенсії 45 514,47 грн. за період з 29.07.2016 р. по 31.01.2019 р., яка належала спадкодавцеві, та зазначено, що розмір буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину, що підтверджується листом Головного УПФУ у Київській області від 12.09.2019 року № 749/104.

Як вбачається з квитанції від 12.11.2019 р. сума отриманих коштів становить в розмірі 43 186,34 грн, розмір недоплати складає (45 514,47 - 43 186,34) = 2 328,13 грн.

Згідно листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.12.2019 року № 6367/104-00 вбачається, що сплата проводиться з застосуванням трирічного строку з моменту звернення до Пенсійного фонду. На підставі заяви ОСОБА_1 від 08.11.2019 р. виплату недодержаної пенсії ОСОБА_2 за період з листопада 2016 р. по січень 2019 р. в сумі 43 186,37 грн проведено їй в листопаді 2019 р. з урахуванням норм ст. 46 закону.

Територіальні органи Пенсійного фонду України в своїй роботі керуються постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами та від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Питання виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії врегульовано листом Міністерства соціальної політики України від 23 червня 2016 року № 9110/0/14-16/081 та листом Пенсійного фонду України від 23 червня 2016 року № 20872/02-02, щодо набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509» та № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Якщо померлий пенсіонер на час смерті не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України на підконтрольній території, виплату допомоги на поховання та недоотриманої пенсії померлого здійснює управління Пенсійного фонду України на території, контрольованій українською владою, до якого звернулися особи, які мають право на отримання таких виплат відповідно до законодавства. Виплата допомоги на поховання та недоотриманої пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється за наявності належним чином оформленої довідки. При цьому місце проживання/перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи заявника може бути за межами адміністративно-територіальної одиниці обслуговування даного органу Фонду.

Крім того, зважаючи, що дані виплати носять разовий характер, для їх здійснення орган Пенсійного фонду не направляє матеріали для перевірки статусу внутрішньо переміщеної особи заявника до того органу соціального захисту населення, де заявник перебуває на відповідному обліку.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за№ 1566/11846 (зі змінами) заява, зокрема, про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць включно членам його сім`ї, які проживають разом з пенсіонером на день його смерті.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другої цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У випадках, коли сам пенсіонер, який проживав на тимчасово окупованій території, за життя не звертався щодо взяття на пенсійний облік до органів Пенсійного фонду України на контрольованій території, то для виплати недоотриманої пенсії цього пенсіонера, можуть звернутися спадкоємці, визначені нотаріусом.

Органи Пенсійного фонду України відновлюють нарахування пенси на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Цивільним кодексом України визначено, що оформлення права на спадщину полягає у одержанні свідоцтва про право на спадщину. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю).

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, оскільки, нарахування та виплата пенсії на день смерті ОСОБА_2 не здійснювалась, нарахування пенсії ОСОБА_2 відновлено на підставі заяви ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем, згідно свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається із службової записки №9152/05-16 від 05.05.2023 відділом опрацювання пенсійної документації №2 управління з питань виплати пенсій повідомлено, що недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 за період з 16.06.2016 по 31.01.2019 виплачено позивачу з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, станом на 05.05.2023, пенсія за період з 01.08.2014 по 15.06.2016 не нараховувалася, тобто недоотримана пенсія померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , за вказаний період, відсутня.

Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відтак, у випадку припинення відповідних правовідносин з пенсіонером у зв`язку з його смертю спірні відносини вже врегульовуються положеннями ч. 1 ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були одержані ним за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами тієї особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Положенням ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Право на такі виплати мають особистий характер, оскільки покликані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю уповноваженої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати. Однак, наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із статтею 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 522 від 19.10.2019 року, видане ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області, спадкова справа 2/2019, спадщина складається з суми недоотриманої пенсії 45 514,47 грн. за період з 29.07.2016 р. по 31.01.2019 р., яка належала спадкодавцеві.

Крім того, згідно листа Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.12.2019 року № 6367/104-00 вказано, що сплата проводиться з застосуванням трирічного строку з моменту звернення до Пенсійного фонду, та на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.11.2019 р. виплату недодержаної пенсії ОСОБА_2 за період з листопада 2016 р. по січень 2019 р. в сумі 43 186,37 грн проведено їй в листопаді 2019 р. з урахуванням норм ст. 46 закону, що підтверджується квитанцією від 12.11.2019 р.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріусу винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.

На думку суду, зміст ст. 1296 ЦК України, ст. 66, 68 Закону України «Про нотаріат», п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Крім того, як вірно вказано у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може бути усунута шляхом встановлення певного юридичного факту в суді або шляхом отримання певних документів, які дають змогу нотаріусу та спадкоємцю визначити точний обсяг спадкового майна.

Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у таких спадкових справах.

За таких обставин, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів, що він звертався до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , яка складається з недоотриманої пенсії.

Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу, що померлий ОСОБА_4 , не отримував пенсію за життя.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Положеннями ст. 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання достатніх належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст.15, 328, 1216, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,10, 76-83, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності та зобов`язання здійснити певні дії про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул.Ярославська, буд.40; ).

Рішення складено 04.12.2025.

Суддя Н. М. Ларіонова