Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2325/25
Номер провадження2/711/2934/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
02 грудня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
18 червня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє адвокат Усенко Михайло Ігорович, через підсистему «Електронний суд», звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 24 691,80 грн, витрати на правничу допомогу та судові витрати (вхідний №9109, а.с.1-7).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08 червня 2018 року між акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-оферти №200150569, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок, встановлено кредитний ліміт та надано кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором.
Також позивач вказує, що 25.07.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно цього договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк Форвард», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200150569 від 18.06.2018.
Крім того, позивач у позові вказує, що оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме: повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №200150569 від 18.06.2018 становить 24 691,80 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 13 855,13 грн, заборгованість за відсотками 4532,83 грн, та заборгованість за комісією 4532,83 грн.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2025 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.13).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 25 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.132-133).
Судове засідання, призначене о 14 год 10 хв 25 серпня 2025 року, було відкладене до 14 год 10 хв 29 жовтня 2025 року в зв`язку з неявкою усіх учасників справи в судове засідання, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.146).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2025 відкладено розгляд справи до 12 год 00 хв 02 грудня 2025 року (а.с.158-159).
Також цим судовим рішенням виклик відповідача в судове засідання вирішено здійснити в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, тобто шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки відповідач знялася з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у Придніпровському районі означеного населеного пункту, що мало місце 28.12.2018, а тому відомості щодо місця реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 , станом на день як пред`явлення позову, так і день розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Також у матеріалах справи відсутня інформація щодо місця роботи відповідача.
Представник позивача адвокат Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету як безпосередньо позивача, так і його представника ОСОБА_2 , що були отримані цими учасниками справи 30.10.2025 (а.с.162 зворот, 163 зворот). Водночас представник позивача Усенко М.І., 27 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд», подав заяву, в якій просив суд, розгляд означеної справи проводити без участі представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с.171-172).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 02 грудня 2025 року о 12 год 00 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи).
У зв`язку з цим 02 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав (а.с.175-176).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 08 червня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №200150569, відповідно до якого відповідач підписала заяву (оферту) (а.с.16-17).
Відповідно до інформаційного блоку заяви (оферти) ОСОБА_1 просить надати їй продукт: кредитну картку «Виручалка «NoName_dist(DS), рахунок картки НОМЕР_1 , ставка ліміту: 24% річних, валюта рахунки картки: гривня, тарифний план: ТП «Виручалка «NoName/24(DS)»,
Пунктами 1.1.- 1.3. заяви (оферти) відповідач ОСОБА_1 , пропонує ПАТ «Банк Форвард» на умовах, викладених у заяві, Умовах надання та обслуговування платних карток ПАТ «Банк Форвард», зазначених в Умовах по карткам та тарифах за платіжними картками фізичних осіб банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого: випустити на її ім`я платіжну картку, найменування та дизайн (за який стягується плата відповідно до тарифів по карткам) якої вказані в ІБ; відкрити на її ім`я поточний рахунок (валюта рахунку гривня), що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій здійснених з використанням картки з дебетно кредитним порядком обслуговування рахунку; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити їй ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту від операції з карткою та здійснювати у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку картки.
Згідно з п.1.4.1. - 1.4.5. заяви (оферти) ОСОБА_1 , погоджується, зокрема з тим, що: складовою та невід`ємною частиною договору про картку будуть являтись Умови по карткам та тарифи по карткам, примірники яких вона має, з ними ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватися; акцептом її оферти про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю їй рахунку картки, розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, наданих нею банку та повідомлений їй згідно умов по карткам; строк дії ліміту від операцій з карткою буде відповідати строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в умовах по карткам); банк має право списувати на свою користь з рахунку картки грошові кошти в оплату платежів, що належать до сплати нею банку за будь якими іншими договорами, укладеними нею з банком.
Згідно з п. 3.9. заяви (оферти) ОСОБА_1 просить банк, не пізніше ніж за 1 робочий день, наступний за днем надання кредиту (зарахування суми кредиту на рахунок картки, переказати з рахунку на рахунок картки суму грошових коштів у розмірі суми кредиту) вказану в розпорядженні зменшену на суму, вказані в графі «страхова премія» розділ «Програма страхування від нещасних випадків і хвороби» (за весь період страхування), «програма страхування фінансових ризиків, пов`язаних із недобровільною втратою роботи позичальником» (за весь період страхування), «програма страхування «Моя улюблена квартира (за весь період страхування)». Для здійснення переказу грошових коштів з рахунку на рахунку картки, вона надає банку право на оформлення розрахункових документів від його імені.
Відповідно п. 3.10. заяви (оферти) складовими і невід`ємними частинами кредитного договору будуть: розділ 3 цієї заяви, графік платежів (що містить окрім іншого, інформацію про дати і розміру чергових платежів), Умови, Умови дистанційного доступу, Умови дистанційного обмін інформацією, примірники яких вона, які розміщені банком на місці, в якому було оформлену дану заяву, в мережі інтернет на сайті банку www.forward-bank.com, у відділеннях банку, та з якими вона ознайомлена, повністю згідна, зміст яких розуміє і положення яких зобов`язується неухильно дотримуватися.
Згідно з п.п. 3.11.1. 3.11.3., 3.11.4., 3.11.6 п. 3.11. заяви (оферти), наступним ОСОБА_1 розуміє і погоджується, зокрема, з тим, що підставою прийняття банком її пропозиції про укладення із нею кредитного договору є отримання розпорядження банком за допомогою систем ДБО, із підтвердженням її бажання отримати кредитні кошти та проханням до банку акцептувати розділ 3 цієї заяви, а також перерахувати кредит на рахунок картки.
Прийняттям (акцептом) банком розділу 3 цієї заяви будуть дії банку по зарахуванню кредитних коштів на рахунок та їх подальшого списання/безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученнями клієнта, викладеними в п. 3 даної заяви, здійснені в межах строку для відповіді, зазначеного в п. 3.12 цієї заяви.
Банк, на підтвердження факту укладання з нею кредитного договору, має право (але не зобов`язаний) повідомити її про акцепт її пропозиції про укладення з нею кредитного договору sms-повідомленням/листом-повідомленням на електронну пошту за номером телефону/електронною адресою, вказаними в розділі «контактна інформація» опитувальника - анкети або іншим засобом зв`язку. При цьому, вона розуміє і погоджується з тим, що кредитний договір буде вважатись укладеними з дати виконання банком дій, вказаних в п. 3.11.2. цієї заяви, незалежно від того, чи було повідомлення відправлене банком, а у разі відправлення банком - то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане нею.
Строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору банківського обслуговування (якщо інше не буде обумовлено в умовах/Умовах банківського обслуговування).
У пункті 3.2 цієї заяви вказана інформація про максимально можливій розмір кредиту на дату оформлення даної заяви.
Відповідно до п. 8.2. заяви (оферти) ОСОБА_1 своїм підписом під заявою підтверджує, що всі відомості, повідомлені нею в опитувальнику - анкеті, що є додатком до цієї заяви, а також всі відомості про неї, зазначені в розділі «клієнт» 15 заяви є достовірними, повними і точними, і вона не заперечую проти їх перевірки банком.
Із розділу «Клієнт» заяви (оферти) від 08.06.2018 суд встановив, що вона підписана відповідачем ОСОБА_1 власноручним підписом.
Згідно з опитувальником клієнта - фізичної особи від 08.06.2018, який особисто підписаний ОСОБА_1 , остання зазначила: особисті дані, контакту інформацію, додаткову інформацію (сімейний стан, кількість дітей тощо), згоду на обробку персональних даних тощо (а.с.39).
Відповідно до заяви про відкриття поточного рахунку від 08.06.2018, ОСОБА_1 просить ПАТ «Банк Форвард» відкрити поточний рахунок у гривнях на її ім`я (а.с.40).
Згідно з розпискою про отримання картки/конверта із ПІН кодом, ОСОБА_1 на підставі договору №200150569 від 08.06.2018 отримала кредитну картку «Виручалка «NoName_dist(DS)», номер картки: НОМЕР_2 , термін дії: до 31.01.2023. Отримання картки відповідачем ОСОБА_1 засвідчено особистим підписом (а.с.41).
Крім того позичальником ОСОБА_1 особисто було підписано 08.06.2018 договір про використання електронного підпису №200150569, предметом якого є те, що підписання документів, перелік яких обумовлений в п.1.4 цього правочину, буде здійснюватись сторонами шляхом використання електронного підпису із використанням технології, обумовленої п.1.3 цього договору, а саме: накладенням електронного підпису на електронний документ (а.с.42).
Також суд встановив, що 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого АТ «Банк Форвард» передав (відступив) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв належні АТ «Банк Форвард» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1 до цього (а.с.19-21).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ч.1,2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1,2 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №200150569 від 08.06.2018 на підставі договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, що був укладений між АТ «Форвард Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженої безпосередньо в судовому засіданні заяви (оферти) №200150569 від 08.06.2018, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою власноручного підпису.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач не надала суду жодних доказів як неотримання нею у кредит в ПАТ «Банк Форвард» грошових коштів у формі відновлювальної кредитної лінії, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору (заяви (оферти)) у строки, передбачені цим правочином, у тому числі і сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Що стосується заборгованості за комісією суд зазначає наступне.
Згідно розділу 3 заяви (оферти), ОСОБА_1 пропонує банку укласти з нею договір кредитний договір на умовах, викладених в розділі 3 цієї заяви та згідно істотних умов кредитного договору, уточнених в електронній заявці (надалі - розпорядженні) надісланий нею за допомогою системи ДБО, Умовах надання та обслуговування кредитів ПАТ «Банк Форвард» щодо отримання кредиту (додаток до умов дистанційного обслуговування банку) в рамках якого просить, зокрема надати їй розмір бажаного кредиту з процентною ставкою та з щомісячною комісією за розрахунково касове обслуговування у розмірі, визначеному діючими тарифами банку на дату відправлення її розпорядження на строк від 6 до 36 місяців (а.с.16-17).
Також у розділі IV паспорту споживчого кредиту (а.с.38) зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 2,25%, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом.
Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 08.06.2018) № 1734-VIII від 15.11.2016 (далі Закон №1734), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
У ч.2 ст. 8 Закону №1734 (у редакції станом на 08.06.2018) визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
Таким чином, Законом №1734 безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію.
Водночас, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
При цьому, Закон №1734 розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Зокрема, згідно з ч.1 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 08.06.2018), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 08.06.2018), у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону №1734, така інформація надається безоплатно.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 (п.31.29) та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21.
Згідно ч.5 ст. 12 Закону №1734 (у редакції станом на 08.06.2018), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Так, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б той факт, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені нею, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 4532,83 грн заборгованості за комісією.
За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 18 387,96 грн. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.2 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
У п.30 постанови Верховного Суду від 20.07.2021 в справі № 922/2604/20 зроблено правовий висновок, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.03.2024 щодо адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с.26); 2) договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, що укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.27); 3) ордеру серії ВС №1374343 від 04.06.2025 (а.с.30). 4) акту наданих послуг №463 від 09.06.2025 (а.с.28); 5) детального опису наданих послуг до акту №463 від 09.06.2025 (а.с.29).
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. в справі щодо стягнення боргу за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості в сумі 7000 грн.
Суд погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 7000 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 заперечень щодо витрат на правничу допомогу до суду не подала, а також не подала і клопотання про їх зменшення.
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у грошовому виразі складає 5 212,90 грн (7000 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та узгоджується з орієнтовним розрахунком судових витрат) х 0,7447 (розмір задоволених позовних вимог)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 5212,90 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались професійним адвокатом.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 512, 513, 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 1, 8,11,12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 247, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200150569 від 08 червня 2018 року в розмірі 18 387 (вісімнадцять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, з яких: 13 855 (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 13 (тринадцять) копійок заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 4532 (чотири тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 83 (вісімдесят три) копійки заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1803 (одна тисяча вісімсот три) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок судового збору та 5212 (п`ять тисяч двісті дванадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього 7 016 (сім тисяч шістнадцять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 08 грудня 2025 року.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Головуючий: О. В. Петренко