Справа № 278/4339/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Буткевич М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 22.12.2024-100001534 від 22.12.2024 у сумі 70 865,04 грн, понесені судові витрати судовий збір у сумі 2 422,4 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом.

Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника від 22.12.2024 р. виникла заборгованість в сумі 70 865,04 грн, з яких 25 000 грн заборгованість за основним боргом, 31 500 грн заборгованість за нарахування відсотків, 1 865,04 грн комісії, 12 500 грн по неустойці.

Ухвалою від 01.09.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 36). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив.

Копія ухвали про відкриття провадження, а також прікріплені файли направлялися відповідачці в її електронного кабінету та було отримано 04.09.2025 року (а.с. 34).

Від відповідачки 10.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву з пропущеними процесуальними строками, клопотання про поновлення строку на відзив та підстав щодо поважності ненадання відзиву вчасно суд не вбачає, враховуючи наведене, суд не бере до уваги даний відзив.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22.12.2024-100001534, підписаний одноразовим ідентифікатором відповідачки (А368) (а.с. 27), відповідно до умов якого кредитор надав кошти шляхом перерахування на карту позичальника в розмірі 25 000 грн на 140 дні під 1 % щоденно (а.с. 19-25).

ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, шляхом перерахування грошових коштів в розмірі зазначеному в договорі на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної ТОВ «УПР» (а. с. 14).

З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за договором № 22.12.2024-100001534 від 22.12.2024 має загальну суму заборгованості в розмірі 70 865,04 грн, з яких 25 000 грн заборгованість за основним боргом, 31 500 грн заборгованість за нарахування відсотків, 1 865,04 грн комісії, 12 500 грн по неустойці (а.с. 15).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1 ст. 530 ЦК визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з статями 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Разом з тим, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, позивач також просив стягнути неустойку в розмірі 12 500 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 12 500 грн слід відмовити.

Таким чином, оскільки відповідачка порушила свої зобов`язання, передбачені договором № 09.03.2024-100002100 від 09.03.2024, не повернула запозичених коштів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Також, у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог 1 995,10 грн.

Керуючись ст. ст. 204, 526, 610, 611, 629, 634, 1054, 1056-1 ЦК, ст. 4, 5, 10 ,12 ,13 ,76-81, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором частково задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за договором 22.12.2024-100001534 в розмірі 58 365,04 грн, з яких заборгованість за основним боргом 25 000 грн, заборгованість за процентами 31 500 грн, заборгованість за комісією 1865,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 995,10 грн.

В іншій частині позовної вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 грудня 2025 року.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського 133-А,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

Суддя М.І.Буткевич