Справа № 454/3579/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н-Г.М.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Матвійчук Г.М. звернулася в суд з позовом та просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Свої вимоги мотивує наступним.

Баба позивачки ОСОБА_3 являється власником 1/2 ідеальної частини житлового будинку у АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності на будівлі виданого 28.01.1999р. виконкомом Бутинської сільської ради Львівської області.

Власником іншої 1/2 частини вказаного будинку є товаришка баби ОСОБА_4 , згідно Свідоцтва про право власності на будівлі виданого 02.04.2002р. виконкомом Бутинської сільської ради Львівської області.Вищевказаний будинок фактично був поділений на дві окремі частини, хоча окрема адреса не виділялася.

Однак після смерті ОСОБА_4 спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує, не приймав такого у встановленому законом порядку, житло ним не використовувалися, не доглядалися. Після короткого замикання електромережі у 2020 році ОСОБА_3 разом із онукою перейшли проживати у частину будинку ОСОБА_4 та з того часу відкрито, безперешкодно користуються таким майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після чого позивач бажає відновити стан знищеної частини будинку, а також вирішити питання узаконення права власності, зокрема виготовлення проекту технічної документації, а тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не прибула, її представник подала заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримують повністю, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує, на вказаний будинок не претендує.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно рішення №53 від 12.11.1998 року виконавчого комітету Бутинської сільської ради Сокальського району Львівської області ОСОБА_3 отримала дозвіл на оформлення права власності на половину житлового будинку у АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 отримала Свідоцтво про право власності на половину будинку за вищевказаною адресою, яке зареєстровано Червоноградським МБТІ.

Інша частина 1/2 будинку у АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі Рішення №19 від 14.02.2002р. Бутинської сільської ради Сокальського району Львівської області, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на будівлі Червоноградського МБТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробила розпорядження та заповіла все своє майно ОСОБА_2 , що підтверджено копією заповіту посвідченого 27.01.1994р. секретарем виконкому Бутинської сільської ради.

Однак ОСОБА_2 не бажає приймати спадщини, про що подав відповідну заяву, посвідчену приватним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Вус В.В.

Також з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Разом з цим в п.п.9, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає у вказаному вище будинку, а з часу смерті її бабці та ОСОБА_4 безперешкодно володіла вказаним майном, і володіє ним по даний час, однак не може зареєструвати своє речове право на нього.

З врахуванням зазначеного, суд визнає позов підставним.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності за набувальною давністю на дерев`яний житловий будинок 1905 року побудови загальною площею 135,7м.кв. (з яких 69,4м.кв. частина ОСОБА_3 та 66,3м.кв. частина ОСОБА_4 ) інвентарною вартістю 82588,00грн. що знаходиться у АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина