Справа № 752/5734/25
Провадження № 2/752/4826/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») Колінько А.В. (довіреність, а.с. 13) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , в прохальній частині якого просила суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 020,00 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 756933327 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі 27 000,00 грн, шляхом переказу на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . Проте відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх використання в обумовлені сторонами строки.

01 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/2, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступило ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) право вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, в тому числі право вимоги за кредитним договором від 22 серпня 2024 року № 756933327 до ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 74 520,00 грн, проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив суму, яка підлягає стягненню з відповідача в розмірі 61 020,00 грн, з яких 27 000,00 грн - заборгованість по кредиту, 34 020,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути суму заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін (а.с. 73-74).

Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою його реєстрації (а.с. 78).

Поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 серпня 2024 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 756933327. Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом одноразового ідентифікатора (електронного підпису) AYSD (а.с. 25-36).

За умовами п. 2.1. договору кредитної лінії, відповідачу відкрито кредитну лінію в розмірі кредитного ліміту на суму 27 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Згідно з умовами п. 2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі 27 000,00 грн 22 серпня 2024 року, що є датою укладення договору.

Згідно з п. 3.1 договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 7 (сім) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується за порядком передбаченим п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії, строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

У пункті 3.2 сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно п. 3.3. договору, для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 7 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 1 134,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.

Згідно з п 7.1. договору, на момент укладення цього договору сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 29 серпня 2024 року, а саме протягом 7 днів від дати отримання першого траншу позичальником.

Згідно п. 7.3 договору, кінцева дата повернення кредиту 21 вересня 2029 року.

Згідно з п. 8.1 договору кредиту за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

Відповідно до умов п. 8.3. на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1% відсоток в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 грн відсотків річних.

Відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.

У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 22 серпня 2024 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору 22 серпня 2024 року, сума кредиту 27 000,00 грн, строк кредиту 7 днів, номер карти позичальника НОМЕР_1 (а.с. 22 зворот).

На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказу коштів ТОВ «Профітгід», відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кошти на рахунок відповідача № НОМЕР_1 у розмірі 27 000,00 грн, договір 756933327 від 22 серпня 2024 року (а.с. 40 зворот).

Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 756933327 від 22 серпня 2024 року сума до сплати станом на 01 жовтня 2024 року складається з 27 000,00 грн - тіло кредиту, 10 800,00 грн відсотки за користування кредитом, 13 500,00 грн - неустойка (а.с. 20).

01 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № MB-ТП/2 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором (а.с. 15 зворот-18).

Відповідно до Реєстру прав вимоги від 01 жовтня 2024 року до вказаного договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 756933327від 22 серпня 2024 року в загальному розмірі 51 300,00 грн, що складається з: заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) - 27 000,00 грн, заборгованості по відсоткам 10 800,00 грн, заборгованості по іншим нарахуванням - 13 500,00 грн (а.с. 18 зворот-19, 19 зворот).

Згідно наданого позивачем ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку заборгованості, відповідач станом на 26 грудня 2024 року має заборгованість в сумі 74 520,00 грн, з яких: 27 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 020,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 13 500,00 грн - сума заборгованості за неустойкою.

У позовній заяві позивач зазначає суму заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 74 520,00 грн, проте, посилаючись на право самостійно визначати обсяг та склад позовних вимог, просить стягнути з відповідача 61 020,00 грн, які складаються з 27 000,00 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 34 020,00 грн суми заборгованості за відсотками.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Судом встановлено, що при підписанні кредитного договору № 756933327 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сторонами було погоджено всі істотні умови договору.

Договір підписаний відповідачем електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора AYSD.

Позивачем до позовної заяви було надано докази переказу грошових коштів на картковий рахунок відповідача, вказаний при укладенні договору, у розмірі 27 000,00 грн.

Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свого обов`язку за кредитним договором № 756933327.

Судом встановлено, що відповідачем фактично отримані кредитні кошти у розмірі 27 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

В добровільному порядку відповідач, отримані у кредит кошти в сумі 27 000,00 грн не повернув ні на користь первісного кредитора, ані на користь позивача, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27 000,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 34 020,00 грн.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦКУкраїни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦКУкраїни про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок та встановлено належне нарахування відсотків, з огляду на що, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача по процентам у розмірі 34 020,00 грн також підлягають задоволенню.

Отже, позов підлягає повному задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 2422,20 грн, а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, додаткову угоду №3 до даного договору, акт приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року, платіжну інструкцію про переказ 5 000,00 грн, як оплату за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року сторони погодили, що адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах договору надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, а саме: підготовка до розгляду справи час виконання 4 години, сума 1 000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості час виконання 2 години, сума 500,00 грн, підготовка позовної заяви 10 годин, сума 3 500,00 грн.

Надані позивачем докази на підтвердження факту понесених судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є належними та достатніми для підтвердження складу та розміру витрат на правову допомогу.

Суд, оцінивши подані стороною позивача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді першої інстанції, та те, що підготовка позовної заяви не потребувало тривалих затрат часу, оскільки судова практика по даній категорії справ є сталою, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 5 000,00 грн до 4 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 756933327 від 22 серпня 2024 року в розмірі 61 020 (шістдесят одна тисяча двадцять) грн 00 коп, з яких: 27 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 020,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 20 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Відомості про учасників справи:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2025 року.

Суддя А. В. Слободянюк