Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/1515/25
Провадження № 2/644/2119/25
05 грудня 2025 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Бугери О.В.,
За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Індустріального районного суду м.Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної власності, -
Позивачем, 19.02.2025 року, подано до суду відповідну позовну заяву про визначення частки у спільному сумісному майні, а саме просив: визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини становила 38/100.
В обґрунтування вимог позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . У червні 2023 року він отримав від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляди Юлії Сергіївни лист в якому повідомлялося, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відкрита спадкова справа №147/2022 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 69738799) та виявлений заповіт, посвідчений 30.06.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чудовською М.С. за реєстром № 1332, за яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала усе належне їй майно йому. 02 серпня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляди Юлії Сергіївни із заявою щодо оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 . За наслідками розгляду моєї заяви, приватний нотаріус Харківсікого міського нотаріального округу Харківської області Коляда Юлія Сергіївна 12 серпня 2024 року прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи відмову тим, що нотаріус не мас можливості встановити обсяг спадкового майна, а саме визначити частку житлового будинку, яка належить спадкодавцю у праві спільної власності. При цьому, нотаріус посилається на те, що спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , складається з 59/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до запису 15602604, внесеного 27.07.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є спільної сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Отже, перешкодою у реалізації його права на спадкування належної ОСОБА_3 частки у праві спільної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не визначена частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 24.02.2025 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається в порядку загального провадження з викликом сторін.
Представник позивача надав суду клопотання, в якому позов підтримав, просить справу розглядати без його участі, будь-яких клопотань до суду не подавав.
Відповідачка не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явилась у судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. 20.05.2025 року подала заяву в якій зазначала, що просить зупинити визначення частки майна, тому що дім потребує дуже великого ремонту. Поки йде війна ремонтом займатися неможливо, відповідне клопотання було розглянуто під час підготовчого розгляду справи та в його задоволенні відмовлено. Також, 07.07.2025 року подала заяв в якій зазначала, що позивач ОСОБА_1 добре знає яку частку майна відписала йому померла ОСОБА_3 , так хай він і живе в відписаній йому кімнаті. Що стосується її, вона залишає собі кімнату з пічкою, яка опалюється дровами, і вона є першою, як входити до хати, як частку її майна.
Враховуючи неявку відповідача, як була повідомлена належним чином про час та дату розгляду справи, причини неявки суду не повідомляла, про можливість розгляду справи за її відсутності також, відзиву на позовну заяву не подавала, думку представника позивача, що не заперчував проти розгляду справи заочно, за відсутності сторін, суд вважає за можливе проводити розгляд справи заочно.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2024 року 2 серпня 2024 року я звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляди Юлії Сергіївни із заявою щодо оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 . Приватним нотаріусом Харківсікого міського нотаріального округу Харківської області Колядою Юлією Сергіївною відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи відмову тим, що нотаріус не мас можливості встановити обсяг спадкового майна, а саме визначити частку житлового будинку, яка належить спадкодавцю у праві спільної власності. При цьому, нотаріус посилається на те, що спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , складається з 59/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до запису 15602604, внесеного 27.07.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є спільної сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
- ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 10.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бакумовой А.В., реєстровий № 2-4183 - 7/18 часток;
- ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.01.1993 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-315 - 4/18 часток;
- ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.01.1993 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-315 - 4/18 часток, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.02.1989 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-456 - 3/18 часток.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 07.02.1989 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-456, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , належать в рівних частках половина дому за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 20.01.1993 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-315, після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , належать по 1/3 частки від 4/6 частки жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 27.10.2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала від ОСОБА_5 , 1929 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 спадщину, яка складається з 4/18 часток житлового, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Орджонікідзевськогс районного суду м. Харкова від 26.03.2013 року по справі № 2-705/11 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про розподіл житлового будині /, надвірних будівель, визначення порядку користування земельною ділянкою було задоволено. У частині розподілу часток суд вирішив: Перерозподілити ідеальні частки в праві власності на жилі й будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 5/10 частин жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 замість 7/18 частин. Визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_9 право власності на 5/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 замість 11/18 частин. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_9 грошову компенсацію в сумі 3973 грн.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2013 року по справі № 2-705/11 було оскаржено відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задоволено частково.

Апеляційний суд Харківської області рішенням від 27 березня 2014 року змінив рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 березня 2013 року та перерозподілив ідеальні частки в праві власності на жилий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_4 право власності на 41/100 частину замість належних їй 7/18 (39/100) частин, а за ОСОБА_3 , ОСОБА_9 на 59/100 частин замість раніше належним ним 11/18 (61/100) частин вишезазначеної будівлі.

В мотивувальній частині даного рішення апеляційної інстанції зазанчено, що у зв`язку із незначним зменшенням частки співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у праві власності на будиноку на 2/100 частини виновками експертиз передабчено компенсацію, яку збільшено пропорційно їх часток в праві власності на будинок, а саме на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню з ОСОБА_4 4698,22 грн (60%), а на користь ОСОБА_9 3003,78 (40%).

Враховуючи, що до перерозподілу часток ОСОБА_3 належало 7/18 часток житлого будинку (39/100), та наведений розмір компенсації в 60% на користь ОСОБА_3 , вважав, що частка померлої у праві власності складає 38/100 (39/100 2/100 х 60/100).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Постановою Верховного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №757/64512/16-ц зазначено, що «головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення правовідносин спільної власності взагалі (ч.3 ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Спільна часткова власність це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому відповідно до частини першої статті 356 Цивільного Кодексу України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Позивач посилався на відповідне судове рішення, відповідно до якого за ОСОБА_3 , ОСОБА_9 було визнано право власності на 59/100 частин замість раніше належним ним 11/18 (61/100) частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . При цьому, відповідно до змісту зазначеного рішення частки ОСОБА_3 , спадкоємцем якої він є, та ОСОБА_2 , відповідачки у справі не є рівними. Наводив відповідний розрахунок частки враховуючи первісний розмір частки, розмір компенсації в 60% на користь ОСОБА_3 , за рішенням суду та визначав частку померлої у праві власності в розмірі 38/100.

Відповідач будь-яких доказів на спростування наведеного розрахунку позивачем до суду не надавала, клопотань про призначення та проведення експертиз не заявляла.

Враховуючи наявність перешкод в оформленні своїх спадкових прав, в розмірі частки, що належала саме ОСОБА_3 , на момент смерті, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 355, 357, 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст.12,13, 81, 82, 141,255,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної власності,- задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини становила 38/100 часток.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 05.12.2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя О.В. Бугера