ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/5673/23
Номер провадження 22-ц/818/184/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2024 року в складі судді Болибок Є.А. у справі № 619/5673/23 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (далі - АТ КРЕДОБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 31 серпня 2017 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Ф2685/08-17, за яким останній отримав кредит у розмірі 694 200 грн строком до 30 серпня 2031 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором з ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та несе солідарну відповідальність з відповідачем ОСОБА_1 .

Зважаючи, що відповідач не виконував зобов`язання за кредитним договором, станом на 05 листопада 2023 року заборгованість за кредитним договором № Ф2685/08-17 від 31 серпня 2017 року становить 571 490,72 грн, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) 543 577,38 грн; прострочені проценти 27 913,34 грн.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «КРЕДОБАНК» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором № Ф2685/08-17 у розмірі 571 490,72 грн, а також судові витрати.

ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому просила позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що Банком не надано належних та допустимих доказів надання кредитних коштів позичальнику, а також наявності заборгованості у зазначеному позивачем розмірі.

Вказує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства.

Серед наданих Банком документів відсутній первинний документ про видачу коштів за кредитом, який би відповідав вимогам, що пред`являються до такого документу. Меморіальний ордер не містить підписів відповідальних осіб банку, відсутні штампи та печатки банку, відсутні докази підписання цього документу за допомогою ЄЦП.

Вказувала, що вона не підписувала договір поруки від 31 серпня 2017 року та не отримувала жодних вимог від банку у вересні 2023 року. У зв`язку з близьким розташуванням с. Тернова до лінії фронту вона вже тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації.

Зазначала, що здійснювала погашення кредиту, оскільки співробітники банку зв`язувались із нею та вказували на необхідність сплати кредиту як дружини ОСОБА_3 . При цьому співробітники банку не називали загальну суму кредиту, а кожного місяця пропонували внести певну суму грошових коштів.

У період з 18 червня 2021 року по 01 грудня 2023 року нею сплачено на користь Банку грошові кошти у розмірі 292 672 грн, проте Банком враховано лише один платіж на суму 54 000,00 грн.

Вважає, що загальна сума заборгованості має бути зменшена на 238 672,00 грн.

07 червня 2023 року АТ КРЕДОБАНК» надіслано до ОСОБА_1 досудову вимогу у порядку передбаченому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а тому з червня 2023 року (включно) банк не мав права вже нараховувати відсотки за кредитом, оскільки фактично кредитний договір було припинено. Також, в порушення вимог чинного законодавство після припинення кредитного договору банк продовжував нараховувати проценти за користування кредитом, а саме - з червня 2023 року по жовтень 2023 року на загальну суму 31 116,26 грн, які стягненню не підлягають.

ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просив позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що АТ КРЕДОБАНК» не надано доказів надання кредиту у заявленому ним розмірі.

Заперечував щодо факту отримання спірних кредитних коштів.

Також вказував, що Банком не враховано всіх платежів, які були сплачені його дружиною ОСОБА_2 .

Також, розрахунок заборгованості наданий Банком датований до 05 жовтня 2023 року, при цьому ОСОБА_2 сплачені грошові кошти у розмірі 42 750,00 грн вже після 05 жовтня 2023 року.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2024 року позов АТ «КРЕДОБАНК» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованість в розмірі 528 740,72 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 930,29 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку за виключенням сплаченої у період з 31 жовтня 2023 року по 01 грудня 2023 року ОСОБА_2 суми у розмірі 42 750,00 грн. В іншій частині щодо розміру заборгованості суд першої інстанції вважав, що банком правомірно нараховувались проценти за користування кредитом уже після припинення кредитного договору, оскільки відповідно умов кредитного договору банком видано кредит до 30 серпня 2031 року.

05 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Тищенко Андрій Вікторович, на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов Банку залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що долучений АТ «КРЕДОБАНК» до позову меморіальний ордер не є первинним документом, який би підтверджував видачу грошових коштів, оскільки на ньому відсутні будь-які підписи відповідальних осіб банку, відсутні штампи та печатки банку, відсутні докази підписання цього документу за допомогою ЄІДП. Іншого документу підтверджуючого перерахування Банком грошових коштів у заявленому розмірі Позивачем не надано.

Крім того, у копії спірного меморіального ордеру отримувачем грошових коштів є стороння особа. Будь-яких доказів, що ця особа має відношення до квартири, яка зазначена у паспорті кредиту, або є продавцем нерухомого майна матеріали справи не містять. У разі, якщо б ОСОБА_1 витратив кредитні кошти на купівлю квартири, він мав би надати суду відповідні підтверджуючі документи, оскільки кредитним договором передбачена передача такого нерухомого майна в іпотеку. Проте, зазначені документи, а також докази, що підтверджують вказівку ОСОБА_1 на перерахування грошових коштів на рахунок третьої особи зазначеної у меморіальному ордері в матеріалах справи відсутні.

Вказувала, що вона не підписувала договір, а тому він є нікчемним у відповідності до вимог ст. 547 ЦК України. Проте судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні її клопотання про проведення судово - почеркознавчої експертизи, чим її було позбавлена можливості довести відсутність волевиявлення на укладання договору поруки.

05 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Блохін Андрій Валерійович, на вказане судове рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов Банку залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ «КРЕДОБАНК» не надано доказів надання коштів за кредитним договором, первинний документ про видачу коштів за кредитом, який би відповідав вимогам до такого документу, а також банківська виписка про рух коштів відсутні.

Також, отримувачем коштів у меморіальному ордері вказана інша, ніж відповідачі особа, а тому відсутні підстави вважати , що кошти дійсно надавалися йому у рамках кредитного договору.

26 серпня 2024 року АТ «КРЕДОБАНК» подано відзив на апеляційні скарги, в якому рішення суду першої інстанції просило залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскільки меморіальний ордер сформований з електронної бази АТ «КРЕДОБАНК» на меморіальному ордері відсутні «мокрий» підпис працівника банку, а тому доводи відповідачів про неотримання коштів та невідповідність вказаного документу вимогам закону є необґрунтованими. Також, розрахунок заборгованості до позову та Виписка про рух коштів належно сформовані з електронної бази АТ «КРЕДОБАНК», чітко відображають рух коштів та заборгованість відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору та паспорту споживчого кредиту кредит виданий на придбання в кредит квартири за адресою АДРЕСА_1 . У паспорті споживчого кредиту визначено спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на рахунок продавця нерухомого майна. Часткова сплата платежів за кредитом свідчить про те, що відповідачі визнали факт одержання кредиту.

31 серпня 2017 року ОСОБА_4 надала АТ «КРЕДОБАНК» згоду на укладення своїм чоловіком кредитного договору на суму 694 200,00 грн. Спірний Кредитний договір № Ф2685/08-17 укладено в інтересах сім`ї. ОСОБА_1 попереджений про кримінальну відповідальність зокрема передбачену ст.ст. 190,192 КК України за надання Банку завідома неправдивих відомостей при зверненні до Банку щодо отримання кредиту. Також Позичальник надав Банку згоду на укладення його дружиною договору поруки в забезпечення виконання його зобов`язань за кредитним договором. ОСОБА_2 було подано Банку анкету-заяву № 5136, в якій вона власноручно підтвердила згоду на укладення кредитного договору на умовах забезпечення його порукою. Окрім цього, Відповідачка здійснювала оплату за кредитним договором, що свідчить про визнання нею боргових зобов`язань.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 04 грудня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

АТ «Кредобанк» отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 73).

Гончаровою Уляною Ігорівною, яка діє в інтересах АТ «Кредобанк», отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 78).

ОСОБА_1 отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 75).

Адвокатом Блохіним Андрієм Валерійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 74).

ОСОБА_2 отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 76).

Адвокатом Тищенком Андрієм Вікторовичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 , отримано в електронному кабінеті 19 вересня 2025 року (т. 2, а.с. 77).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що 31 серпня 2017 року між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Ф2685/08-17, відповідно до умов якого останній отримав 694 200 грн строком до 30 серпня 2031 року ( том 1, а.с. 5).

Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору кредит виданий на придбання в кредит квартири за адресою АДРЕСА_1 .

За п. 2.6 кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку Позичальника на поточний рахунок, вказаний Позичальником в порядку та строки (терміни), встановлені додатком № 1 до цього Кредитного договору.

Відповідно до п 4.9 - 4.10 Договору Банк у випадках, передбачених п. 2.9. цього Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежі та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяця. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 4.9. цього Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п.4.9. Кредитного договору).

Згідно з п. 6.1. Договору виконання зобов`язань за цим Кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Кредитному договору та/або договорах забезпечення, зокрема: неустойкою (штрафом, пенею), іпотекою, порукою ОСОБА_2 .

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого визначено спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на рахунок споживача/продавця нерухомого майна/ФФБ/ не пізніше наступного дня, після укладання відповідних договорів забезпечення (том 1, а. с. 10 -12).

31 серпня 2017 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань у повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) (том 1, а. с. 19).

Також, в цей же день ОСОБА_1 надано згоду на укладання його дружиною ОСОБА_2 договору поруки до кредитного договору № Ф2685/08-17 з ПАТ «КРЕДОБАНК» щодо отримання кредиту на умовах, погоджених з ПАТ «КРЕДОБАНК». Повідомлено, що кредитний договір № Ф2685/08-17 від 31 серпня 2017 року на придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 укладається в інтересах сім`ї (том 1, а.с. 103).

Також, 31 серпня 2017 року ОСОБА_2 надано згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_1 кредитного договору № Ф2685/08-17 від 31 серпня 2017 року з ПАТ «КРЕДОБАНК» в сумі 694200 грн (а. с. 104).

Відповідно до меморіального ордеру № 50874298 від 31 серпня 2017 року АТ «КРЕДОБАНК» перераховано 694 200 грн ОСОБА_5 , призначення платежу - «Остаточний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адерсою АДРЕСА_2 ) (том 1, а.с. 31).

07 червня 2023 року АТ «КРЕДОБАНК» на адресу ОСОБА_1 направлено досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань (том 1, а. с. 29).

05 вересня 2023 року ОСОБА_2 направлено досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором станом на 05 вересня 2023 року становить 631 400,10 грн, з яких 542 095,01 грн - строковий борг по тілу кредиту, 51 411,14 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 27 373,72 - строкові проценти, 10 520,23 - прострочені проценти (том 1, а. с. 20)

У зв`язку з неналежним виконанням умова кредитного договору станом на 05 листопада 2023 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 571 490,72 грн? яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом у розмірі: 543 577,38 грн, прострочені проценти за основним боргом: 27 913,34 грн (том 1, а.с. 8-9).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у зв`язку з неналежним невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, наявні правові підстави для стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Доводи відповідачів щодо неотримання ними кредитних коштів є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами справи.

Доводи позивача, що кошти були перераховані продавцю квартири, відповідачами не спростовано. Доказів, що квартиру за адресою АДРЕСА_1 ними не було набуто у власність матеріали справи не місять, як і доказів, що вказане майно придбано за особисті кошти.

Посилання ОСОБА_2 , що Банком не було долучено до матеріалів справи копію договору іпотеки не впливає на обґрунтованість висновків суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості, оскільки вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки позовна заява не містить, а тому підстави для долучення копії такого договору відсутні.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що нею не було підписано договір поруки є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2 ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 липня 2025 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Проте, матеріали справи разом з ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 липня 2025 року про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи було повернуто експертною установою до суду без виконання.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 04 грудня 2025 року, від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкликання клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, тобто ОСОБА_2 відмовилась від її проведення.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що договір поруки між сторонами по справі є неукладеним.

Між тим, щодо суми, що підлягає стягненню судова колегія виходить з такого.

За змістом частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), викладено правові висновки про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Матеріали справи свідчать, що банк 06 червня 2023 року заявив до позичальника та поручителя вимоги про дострокове виконання зобов`язання боржника за кредитним договором. Повторну вимогу АТ «КРЕДОБАНК» також було направлено у вересні 2023 року.

Отже, пред`явивши 06 червня 2023 року до позичальника та поручителя досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором (частина 2 статті 1050 ЦК України), а тому немає правових підстав нараховувати передбачені договором проценти та підвищені проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, після червня 2023 року банком було нараховано відсотки на поточну суму та на прострочену суму заборгованості у такому розмірі - липень 2023 року - 7667,67 грн та 684,69 грн відповідно, серпень 2023 року - 7632,25 грн та 722,69 відповідно, вересень 2023 року -7351,28 грн та 731,69 грн відповідно, жовтень - 1007,58 грн. Загалом 25797,92 грн.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновки про відсутність підстав для стягнення вказаних сум, оскільки вони нараховані після зміни строку виконання основного зобов`язання.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми, що підлягає стягненню з 528 740,72 грн до 502 942,8 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При звернення до суду з позовом АТ «КРЕДОБАНК» сплачено 8572,36 грн (том 1, а.с. 1).

Зважаючи, що позовні вимоги Банку задоволено частково на 88,01% (502942,8 /571490,72) х 100%, позивачу має бути компенсовано 7544,14 грн, а саме по 3772,07 грн з кожного відповідача. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було сплачено 11896,67 грн судового збору кожним (том 1, а.с. 219, 223). Апеляційні скарги було задоволено частково, а саме на 4,88 % (25797,92/ 528740,72) х100%, а тому кожному з відповідачів має бути компенсовано по 580,56 грн (11896,67 грн х 4,88%).

Отже, на підставі частини 10 статті 141 ЦПК України, на користь АТ «КРЕДОБАНК» підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3772,07 грн - 580,56 грн = 3191,51 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2024 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № Ф2685/08-17 від 31 серпня 2017 року, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» з 528 740,72 грн до 502942 (п`ятсот дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн 80 коп.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» з 7 930,29 грн до 6383,02 грн, а саме по 3191 (три тисячі сто дев`яносто одна) грн 51 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук